vejčilokul., tlustoblanné, liezbarvc. os'tnitě ježaté. S — q /< Prach 



výtr. čistě bílý. 



V borovém lese v trávě a mechu jednotlivě (podklad písečný) nad v?i 

 Srbskem u^ Berouna v červenci 1915. Ve vlhkém mechu na okraji smrčiny 

 u Myšlina (Mnichov.) v červnu 1018. — Jest jedna z nejpodivnějších hub, 

 které znám. Dle zevnějšku by ji někdo lehce mohl považovati za nějakou No- 

 laneu, Hydrocybu, Galéru nebo Mycenu, ale tř. jest olast. vláknitý, nelániavý. 

 Povahou výtr. připojuje se k před., ale jinak připomíná spíše Cl. tiibesccns. 

 pachyphylla, grun.ata, absinlhiata, které také podobně voní, ale mají hladké 

 výtr. 



Armillaria Fr. Václavka 



Velké houby, mimo první druh vesměs rostoucí na pařezech' 

 dřiví, kořenech v zemi ukrytých trsnatě. Kl. hygrof. nebo ne- 

 hygrof.. sklenutý, šupinkami nebo plstí pokry.ý í řidčeji olysalý), 

 někdy slizký, v mládí s třeném bílým závojem fvelem) spojený, 

 který zanechává na tř. mohutný, někdy dvojitý prstenec. L. u tr, 

 zúžené, málo sbíhavé. Tř. pevný, podél vláknitý, v mládí bílou, 

 botkovitou plsti obalený. 



Rod tento bývá v knihách spojován zcela nebo částečně s ji- 

 nými rody (Clitocybe, Pleurotus, Tricholoma), ale domníváme se, 

 že přece jen lépe jest ponechati jej samostatně, nebof jest dobrými 

 znaky vůči jiným vymezen. Saccardo uvádí 56 ár., Ricken 7 pro str. 

 Evropu. Jsou tu vlastně dva typy, jeden, jenž druží se kolem obecné 

 václavky (A. mellea") a jest dosti rozčleněn, a tlruhý, značně od- 

 chylný s jediným druhem A. imperialis. — V ohledu praktickém 

 jsou to houby důležité, nebof jsou všechny jedlé a chutné a část' 

 pro svou velikost nebo množs'íví vydatné. 



a) Obrovská liouba pozemní, jednotlivá, s dvojitým prstencem. 



A. imperialis Fr. 1857. V. císařská. Obrovská, mas. houba, často 

 trsnalá. Kl. až 25 cm, kompaktně mas., v mládí kulovitě sklen., 

 bělavý, pak zvoncov., s okr. hrubě podvinutým, často laločnaiě 

 zprohýbaným, posléze sklenuté rozlož, a naposled nálevkovitě vy- 

 dutý, hnědavý, ale skvrnitě žíhaný, na okr. bledší, uprostřed s při- 

 tisklými šnpinaíiii velovými, jež ale pak mizí, hladký. Tř. až 15 cm 

 dl. a 3 — 5 cm ti., opak kuželovitý, bílý, solidně pevně mas., hluboko 

 v zemi vězící, dole velem pošvitě obalený, jež pak nahoře tvoří od- 

 stálý, hlonitý límeček. Nad tímto rozpínají se ale pavučinatá vlákna 

 spojená s okr. kl., tvoří pak druhý prstenec. L. bílé, husté, zúžené a 



280 



