Na pařezech nebo kořeiiecli štiomú listnat. i jcliličiiai z rovin a/, do hor 

 (v Šumavě) všeobecnč rozšířená a v září a říjnu se ol)jevuiící. V té době se 

 sbírá jako dobrá jedlá houba, triké se do octa na zimu nakládá (jako ryzce). 

 — Pod korou tvoři sploštilé scierotinvó provazce rozvětvené, zcvnč černavou 

 korou obdané a měkkou bílou drcni vyplněné (Rhizomorpha fratíilis Rth. !íli. 

 subcorticalis Pcrs.), jež svými bledými špičkami světélkuji. Ve dřevu rozlizá se 

 jenuié mycelium, jímž trouchnivé dřevo v noci světélkuje (světélkující pařezy 

 v lesícii). S počátku drží se václavky pouze na mrtvých pařezech, když ale se 

 příliš rozbují. přecházejí také do živých stromů, jež úplně umrtvují. Tak na 

 Šum:i\ě často zahynou václavkami celé kilometry lesiJ. Přítomnost václavek 

 v lesieh jakýchkoliv jest vždy lesu nebezpečná. 



Xáclavky měn! se také dle toho, na jakén) kmenu rostou. Tak forma na 

 habru, buku a dubu rostoucí má lupeny v mládí bílé, ale roste-li na bříze, 

 žluté. Xa modřínech roste biologické plemeno . /. laricina P>olt. 



A. Cerasl sp. n. / '. višňová. Velice hustě trsnatú, tvarem i velik 

 ])řed. ii])lně podobná, kl. 3 — -6 cm, tupě kuželov. sklenutý, hygrtjf.. 

 v mládí slabě bíle vlásenitý, na temeni tenmeji skrovně plstnatý, 

 sáhy lysý, hkidký, trochu slizký, \n\ usychání s temnější postranní 

 páskou, v mládí hrubě příčně svraskalý, medově citrónový, na okr. 

 zlatožlutý. Tř. velmi dl., solidní, ^\ný, \-láknitý, hladký, pleťově 

 bílý, lysý, v stáří na basi hnědavý, nahioře s trvalým, blanitým, ši- 

 rokým, citrónovým límcem. L. v mládí bílé, v stáří slabounce na- 

 růžovělé, prořídlé, obloukovitě na tř. sbíhavé. Výtr. vejciié, 8— O//. 

 na basi stažené. Vom dosti silně ovocně nakysle. 



Na starých pařezech višfiových a třešňových úplně mimo les na teplých 

 stráních nad Trójou v říjnu 1018 ve velikém množství. lest jedlá jako \áclavky 

 obecné. Zbarvením zlatě citrónovým a lysým kl. stává se václavce nepodobnou 

 Sotva asi jest to pouhé biologické plemeno, nebot nikde jsen: nepozoroval pře- 

 chodů do před. 



A..praecox sp. n. l\ ranná. \'e všem podobná václavce, ale menší 

 a časná, již v červnu a čer\enci se objevující a k podzinui mizící. 

 Kl. 3 — 5 cm, tupě kuželi)v. zvonce ivitý, v mládí odstáiými červeno- 

 hnědými šupinami pokrytý, ale v stáří celý lysý, jen na temeni 

 s černavým,i šupinkami, ostatně hladký, hygrof., za vlhka bledě na- 

 růšovělý s prosv. 1., za sticha bělavý. Tř. bílý. pak hnědnoucí, dlouhý, 

 5 — 7 nnn ti., hrubé vláknitě pruhovaný, lysý, s plstnatým, bílýiti 

 prstencem, nad tímto rýhovaný, dole náhle v tlustou, šlufě plsinatou 

 lilísií ndpííchlý, zde posléz černý. L. husté, útlé, široce břich., zú- 

 ženě přisedlé a sbíhavé, 6í7^, ale pomačkáním masově růžové až 

 hnědé, v stáří masově hnědé. Výtr. ellipt., k basi šikmo stáž., 7 — 9 /'■ 

 Na bukových a hlavně březových pařezech u Jcvan a Mnichovic v červnu 

 a červenci hojně. Ti-, jest zvláště v mládí na prstenci a pod nim na tř. posázen 



282 



