Xa bukových a olšových větvích, vzácně. 8 — 9. V Šumavě na Plócken- 

 steině (Kav. 1919). 



PÍ. septicus Fr. 1821. (PÍ. pubescens Sow. 1803.) H. běloučká. 

 Jilaličký, bílý, přisedlý, úplně jako Crepiidctus variabilis. Kl. 5 až 

 10 mm, útle lupenký, škebloviltý, polokruhovitý, klínavitý až ledvi- 

 ni'tý, v postranní kratičkou stopečku ku pavučiinatému myceliu při- 

 sedající, zúžený, čistě bílý, hladký, ale útle pýřitý, s úzce podvin. 

 okr. L. husté, útlé, nestejně dl., bílé. Výtr. ellipt., 5 — 6 //. 



Na trouchnivých pařezech bukových u Jevan. 8, 1917. Daleko vzácnější 

 než Crepid. variabilis, jenž se ovšem ihned liší hnědě zbarvenými 1. 



PÍ. diabasícus sp. n. H. diabasová. Kl. 5 — 10 mm, útle blan., cb- 

 vejčitý, obyčejně ■mě'lce laločnatý, na basi ouškatý a postranní ne- 

 patrnou stopečkou přisedlý, zevně lysý, nerýhov., hladký, šedo- 

 bělavý, nebrAiitý. L. husté, dosti sir., 'S krátkými střídavé, šedé. Ne- 

 voní. Výtr. tence čárkovité, dlouhé, 10 — 12 /<. 



Na holé zemi mezi travou na vypáleném stepním úklonu diabasového kopce 

 (s křížem) nad Motoly, v říjnu 1918. — V literatuře není nikde nic podob- 

 ného. 



PÍ. viaticus sp. n. H. pocestná. Maličký, šedý, bez vela. Kl. 3 až 

 5 mm, škeblovitě sklenutý, matný, lysý, šedý, křehký, s úplně po- 

 stranním, dobře vyvinutým', asi i mm ti., bělostným (asi 2 mm dl), 

 dlouze odsfále bíle chlupatým třeném. L. skrovné počtem, velmi 

 prořídlé, delší a kratší střídavé, šedavé, dosti sir., tlusté. Xýiv. pro- 

 táhle vákov., na basi šikmo stáž., 5 — 7 //. 



Na hladkých stěnách, vyrytých vozem kolejnic a travou zarostlých v lesní 

 cestě nad Hrusickou cihelnou, jednotlivě. 9, 1919. Jest pouze před. podobný a 

 příbuzný a představuje s tímto patrně vlastní typ. 



Pí. mitis Pens. 1801. H. jemná. Kl. i — 2>^ cm, okrouhlý nebo 

 poiookrouhlý a k basi klínovitě zúž., tenince mas., s kratičkou po- 

 stranní plstnatou bílou stopečkou, zevně bílý, jakoby pomo učený, 

 CLsi do poloviny vráskovité čárkovaný, s pokožkou guuiovitě se 

 táhnoucí. L. husté, útlé, nestejně dl., pleťově bělavé. Duž. bílá, 

 houbovitě ostře Axnná. Výtr. tyčinkovité válcov., prohnuté, 5 — 6 f*. 



Na kůře trouchnivých, smrkových dřev v trsech a nad sebou v na5í za- 

 hradě v Mnichovicích, o Vánocích 1915. — Jest to zimní houbička, Panus 

 stipt. velmi podobná, ale měkkostí, vráskováním a j. rozdílná. 



PÍ. tremulus Schaeff. 1770. H. osy ková. (A. epigaeus Sw., 

 A. tephromelas Pers.) Kl. tenince mas.. 5 — 12 mm, ledvinitý, upro- 

 střed vmáčklý, hladký, lysý, šedohnědý. St. postranní, válcov., kra- 

 tičká, plstnatá. L. líské, prořídlé, šedohnědé, od st. ostře oddělené. 

 Výtr. skoro kulov., 6 — 7 ,m. 



352 



