videlně sklen., nevyhlubený, s okr. velmi osťrým. hladký, lysý, útle 

 radiálně sítnatě žilkovaný, temné sytě olivově hnědý. Tř. zdéli pr. 

 kl.. asi I cm ti., do5ti neztluštělý, hladký, lysý. nevlákn., chrupav- 

 'čifě křehký, záhy velice dutý nahoře jakoby útle matně plstnatý, 

 na povrchu nerovný, olivově nasedly, nahoře okrově nažloutlý. L. 

 útlé, husté, nešiř., pevně elast., bílé, tia ostři černé, lua tř. velice sít- 

 natě příčně žehernaté. Duž. bledá, sotva vonná. Výtr. vejčitokulov., 

 tlusioblanné, hladké, žlutavé, 8 — lo .«. Cyst. na ostří hojné, ostře 

 za&pičatěně jehlicov., dole tlustší. Celá houba konečně zčerná. 



V suchých smrčinách na zetlelém jehličí jednotlivě. U Březovjxh Hor 

 v srpnu 1920 (Fechtner). Jest zde hojná co rok a od lidí jako chutná, jedlá 

 houba sbírána. — Dle výtr. jakož i dle síEovité sbíhav. 1. jistě k r. Paxillus 

 náleží, ale žádnému známému se ani nepodobá ani není příbuzná. 



Inocybe Fr. Vlákníce. Obr. 60., 61., 62. 



Namnoze drobné, až i útlé houby pozemní, s tence mas. kl. 

 (statnější jest I. friimentacea, dulcamara. rimosa, Bongardii). Kl. 

 kuželov., hrbolatý, zřídka kdy hladký, obyčejně odstále plstnatý, až 

 i šupinkatý a ve vlákna sítnatě radiálně roztrhaný. L. špinavě až 

 hlínově zbarveny, se světlým, 'pýřitým. ostřím. Okr. kl. spojen jest 

 v mládí ;S tř. mizivou 'kortinou. Tř. dlouhý, tenký, pev^ný, solidní, 

 na basi někdy hlízovitě ztluštělý. Páchnou zvláště rozemnuty zvlášt- 

 ním aromátem. \^ýtr. hnědé, bud hladké, ellipt. nebo čepovitě ost- 

 nité. Cyst. na ostří i ploše (namnoze) veliké, lahvicovité, čepičkou 

 ostnitou okončené (sekret). 



Ačkoliv většinu 'Inocyb na první pohled poznáme, přece jest 

 dosti těžko u přemnohých stanoviti druh, neboť zevnějškem jsou si 

 dosti podobny. Trhání kl. ve vlákna jest někdy takové, že nevíme, 

 je-li to plsť ve vlákna spojovaná nebo již pokožka ve vlákna roztr- 

 haná. Zde nic jiného nezbý^■á než podrobné ohledání mikroskopické,- 

 poněvadž tvar a velikost wtr. a cyst. poskytují dobré a spolehlivé 

 znaky. Aroma hub těchto jest zvláštní, slouží patrně k lákání drob- 

 ných brouků (drapčíků), kteří v množství houbu rozhlodávají. Ino- 

 cyby jsou sice od Batailla monograficky zpracovány (120 dr.) 

 (Besancon 1910), ale jsem si jist, že jen v Cechách jich mnohem 

 více roste. Tomu nasvědčují také studie Bresadolovy. Také 

 G. M a s s ee napsal monografii r. Inocybe (Lcndon 1904), ale tato 

 jest ještě povrchnější než Bataillova. Saccardo uvádí všech 

 dr. 115. Starší popisy bez analysy mikroskopické jsou naprosto ne- 

 upotřebitelné. Českým mykologům bych co nejvřeleji doporučoval 



358 



