podrobné monografické zipracování tohoto rodu. Druhy z příbuz. 

 I. dulcamara a caesariata odchylují se od 'vlastních Inocyb velmi 

 značně, takže Woní se k r. Hebeloma z příbuz. H. strophosum. Ro- 

 stou hojně v letě a počnou se v množství objevovat jíž v červnu. 

 Nejvnce jich nálezném na slunných holinách a cestách lesních, na 

 písčinádh, suchých pahorcích, vždy spíše mimo les nebo ve světlých 

 hájích. Nejvíce druhů hostí nižší, teplé polohy, zvláště i podklad 

 vápenný. Pro svou drobnost a praktickou bezvýznamnost bývají od 

 hubařů opomíjeny. Jedlé nejsou žádné a mnohé j^sou jistě jedovaté, 

 tak známo to jest o I. rimo'sa, o I. fastigiata. Otravy špičkové zavi- 

 něny bývají asi žemlovými druhy, jež na pahorcích ve společnosti 

 špiček rostávají. 



Nejvýzinačnější a nejiznámější druhy jsou: I. asterospora, 

 praetervisa, carpta, lanuginosa, destricta. descissa, Trinii, geophylla, 

 scabella, lacera, cincinnata, fastigiata, rimosa, dulcamara, caesariata. 



1. Výtrusy ostnité nebo růžkaté. 

 A) Kl. ve vlákna roztrhaný. 



I. umbrina Bres. 1884. V. hnédá. Kl. syté, ale smutné kaštanově 

 hnédý, 2 — 3 cm, hladce vláknitý, záhy ve vlákna (na bílém podkladu) 

 roztrhaný, význačné kuželov. s olstroa Špičkou, v mládí s hojnou 

 Ibílou kortřnou na zlomeném okr. Tř. delší pr. kl., 3 — 4 mm ti., na 

 basi trochu ztluštělý, červenavé hnédý, válcov., solidní, pevný, hrubé 

 vláknitý, nahoře ojíněný až moučnatý. L. nejprv šedavČ bélavé, pak 

 hlínové skořicové, bustě, vykrojeně přisedlé. Sotva páchne. \ ýtr. 

 obdélné, tupé, krátce hranatě čepovité, 8 — 10 /". Cyst. krátce baňaté, 

 čepičkou opatřené, ^na ostří i ploše. « 



V lesích všeho druhu, jednotlivě, po celé léto všude hojně, ač nikoliv 

 obecná. Podlouhlými výtr. hned se liší od násled., jíž se velmi podobá. — 

 V bučinách u Jevan nalezl jsem varietu (var. lacvis m.) s cyst. protáhlejšími, 

 bez čepičky, výtr. pouze ostře hranatými, čtverečnými neb krátce obdélníkovými, 

 I. poraněním černě hnědnoucími. Radno ji ještě dále pozorovati. 



I. asterospora Quél. 1879. V. hvézdovýtrusná. Kl. 3 — 6 cm, upro- 

 střed tlustě mias., kuželov. zvoncov., pak rozlož, a hrbol., hSadký, 

 hnédý až černohnédý, mimo tmavý vrchol v četné žilky na bílé pude 

 roztrhaný. Tř. červený až černohnédý, hladký, ?i^ basi obřízné kulo- 

 vité hlízovitý, ztuha vláknitý, :Solidní, celý jemně bíle pomoučený. 

 L. šir. břich., čisté bílé, pak olivové hlínové, s bílým ostřím, zúženě 

 přisedlé. Duíž. kl. čisté bílá, v tř. narůžovélá, nesnesitelné páchnoucí. 



359 



