vclini hy^irof. (radiálně), za vlhka liškově hnědý, se slabě prosv. 1.. 

 za sucha liškově šlutavý, hladký, hedváb, lesklý, na okr. řasnatě 

 vlnitý a trhaný, okr. dolů sehnutý, ostrý, tenký. Kl. uprostřed dosti 

 mas., na okr. v mládí bělavě plstnatý. Kortina bělavá, záhy na tř. 

 mizící. Tř. málo delší pr. kl., asi i cm ti., dole někdy trochu na- 

 puchlý, hedváb, vláknitý, nejprv bělavý, pak hnědavý, dole tmavší, 

 uprostřed i" mocným, trvalým, odstálým, bílým velovým kroužkem 

 a pod tímto bílými šupinami strakatý, i v stáři tuhý. L. velmi pro- 

 řídlé, velmi sir., tenké, u tř. nejširší a nestejně sir., u tř. široce vy- 

 krojené, nejprv světle žemlové, pak kávově hnědé. Dul. světle hnědá, 

 silně ředkvičkovitě páchnoucí. Výtr. skoro kulaté, 7 — 8 .«. 



V lesích všeho druhu, hlavně ale v listnatých, v březinách pospolitě a 

 velmi rozšířen od srpna do podzima. Charakteristický druh svým aromátem. 

 Hnědou barvou, prstencem a barvou 1. liší se od příbuz. následujících. 



T. olívascens sp. n. T. naolivovělá. Mas., velká, zjevu před., ale 

 temnější a s tonem olivovým. Kl. 5 — 8 cm, sklen, rozlož., s šir., čer- 

 navým, tupým, vyniklým hrbolem, hygrof., za vlhka černohnědý 

 (bez prosv. 1.), za sucha šedavě okrově hnědý, hladký, lysý, na okr. 

 špinavě hedváb., v stáří jemně tmavě vláknitě roztrhaný (jako 

 Inocyby). Tř. dl., nejméně i cm ti., dole sotva ztluštělý, hrubě vlák- 

 nitý, lesklý, hladký, uprostřed s bledým velovým kroužkem, okrově 

 hnědý, L. prořídlé, dosti tlusté, šir., u tř. hluboce vykroj., v mládí 

 na ostři bílé, příčně rugosní, nejprv šedě okrové, pak sytě olivově- 

 hnědé. Duž. šedě okrová, se slabým ředkvičk. zápachem. Výtr. 

 vejčitokul., okrově hnědé, hustě bradavčité, 8 — 10 /'. Celá houba 

 Z' stáří zčerná! 



V hlubokém mechu v lesním údolí Zvánovickém dosti hojně. 9, 1919. Jest 

 ovšem před. velmi blízká, ale přece jen rozdílná. Charakteristické jsou tmavé 

 žilky na kl. jakož i černání v stáří. 



T. alutaceofulva Britz. 1880. T. hlínová. Velik. i tvar T. hinnulea. 

 Kl. 5 — 8 cm, záhy rozlož., rovně uťatý, nehrbol., na okr. vlnitý 

 s širokou bílou zónou velovou, hladký, skoro hedváb, lesklý, cihlově 

 žlutohnědý, hygrof., za vlhka temně hnědý až kaštanový' (bez prosv. 

 1.). Tř. uprostřed i — 2 cm ti., dole velice břichatě napuchlý (až 

 3^/4 cm ti.), lysý, hedváb, vlákn., světle medově hnědavý, s bílým ve- 

 lovým prstencem a botkou na dolejšku, pevný, solidní. L. prořídlé, 

 šir.. u tř. zaoblené, dosti tlusté, světle medově žlutavé. Duž. světle 

 žlutě okrová, ostře páchnoucí. Výtr. kulov. ellipt., medové, jemně 

 bradavč., 7 — 9 /<. 



V lesích smíšených, u Kunic. 9, 1919. Autor popsal ji z Bavor. 



U6 



