Obr. 103. I. Polyporus Montagnei l'r., v přir. vel., v právo sotva zvětš. iistí 

 rourek a jedna rourka se strany, \- levo zvětš. výtrusy, 2. P. limonius \cl., 

 mladá houba v přir. vel., 3. P. Pes Caprae P., mladá houba v přir. vel., 4. P. 

 Gintlianus Vel., v přir. vel., s výtr., 5. P. orbicularis Vel., v přir. vel., v pravt) 

 v průřezu a zvětš. rourky, zvětš. výtr., 6. P.Wynnei B. Br., v přir. vel., dole 

 jedna plodn. se hřbetu, zvětš. výtr., 7. P. conicus \'el., v přir. vel., v levo 

 průřez, ústí rourek a výtr., 8. P. Reisneri ^'cl., v přir. vel., v právo zvětš. 

 výtr. a v levo rourky, 9. P. Preslianus ^ cl., v přir. vel, v právo kl. v průřezu, 



v levo ústí rourek a zvctš. vvtr. 



drnh stromu, nebo rostou jedny druhy na listnatých, jiné pouze na 

 jehHčnatých kmenech. Proto jest důležito, aby při sbíráni vždy za- 

 znamenán byl strom, na němž choroš byl nalezen. Jedny jsou vy- 

 trvalé, nasazujíce každý rok noivou vrstvu roiurek na staré a zvěi- 

 šujíce se na obvodu, čímž mohou dosáhnouti obrovsikých roz^měrů 

 (P. fomentarius, igniarius), jiné jsou poiize jednoleté, jiné konečně 

 2 — 3leté. Některé druhy proinikaji svým myceliem živé nebo mrtvé 

 dřevo, rozhlodávajíce je, takže toto ztrácí svou pevnost. Tím hynou 

 živé stromiy a užitkové dřevo (ve stavbách) mnoho trpí. Tak vzniká 

 choroši velká škoda na ovocných stromech nebo v lesních kulturách. 

 Zdá se však, že mycelium osazuje vždy churavá místa na kmenech, 

 odkudž se pak ro'zleze i do zdravých jeho částí. Nezdolatelnost těchto 

 mycelií jest podobná jako u Meruliu. Se snadným vegetativním roz- 

 ninožováním souvisí bezpochyby okolnost, že některé druhy vzácně 

 kdy vytvořují výtrusy. Rostou po celý rok, hlavně ale na podzim. 

 V pletivech tvoří se hojné krystalky osmistěnové různé velikosti. Při 

 ohledávání výtrusů třeba dáti pozor (hlavně u druhů vytrvalých), 

 al)ychom nezmátli vlastní výtrusy s jinými, které na rourky z okolí 

 nalítaly. Mnohdy nálezném pod mikroskopem cizích výtrusů více 

 než vlastních. 



R. PolypoTUS jest vlastně hlavně v tropech ro^zšířen, kdež známo 

 již na sta druhů, což pochází odtud, že v tropických lesích jest množ- 

 st\-í druhů dřevin, na nichž se biologické choroše během věků vy- 

 vinuly. Posud odtud popsáno přes 800 dr. a stále nové se popisují. 

 Také v E.vropě jsou hojné, ale posud nedostatečně studovány. Vět- 

 šina jest jen nahodilou vzácností, jiné ale jsou všude nesimírně hojné. 

 Velikost i zevnějšek jich jest velmi rozmanitý. 



Autoři tvoří z r. Polyporus několik rodů (naše sekce), což ne- 

 schvaluji, neboť rody ty nedají se dobře vymeziti. Za dělidlo bére se 

 barva pletiva dužniny a výtrusů, tvar plodnice a ikonsistence její. 



