P. Holubyanus sp. n. Ch. Ilohtbyho. Úplně podob, před., ale rourky 



a ústí jsou dvakrát širší, rour. až i^ cm dl.. celá houba brul)ší. 

 Výtr. kulov., žlutavé, 2 — 3 //. IModn. až 25 cui ]>r., ztuha a suše kor- 

 kovitá, na okr. vroubená lemem dosti širokým, pevně přirostlým, 

 ostře omezeným, útle plstnatým, hnědým. Duž. téměř žádná. Rour. 

 za vlhka temné hnědé, za sucha sedě okrové, ústí rour. tlustostěnná. 

 celokrajná, okrouhlá. Na stěnách rourek ostré, hnědé, nejvýš tlitsto- 

 stěnné, na basi zrlinv ctliištělé ostny, 30 — fx)/'. cU. 



Na kůře Lonicera tatarica ve Stromovce v listop. 1916 sbíral p. ř. O. 

 Reisner. Xa kůře starých akátů ve Stromovce v září 1919 (Reisner). Jest po- 

 divný, aie lelice poznatclný druh. — Věnuji tento druh dobrému a šlechetnému 

 faráři, p. Holubymu, na Slovensku, jclio/. b\l trpícím učitelem a pastýřem 

 v dobách macTarské hrůzovlády. 



P. ferruginosus Schrad. 1794. Cli. rezavý. Plodn. na dřevě rozlitá, 

 protáhlá, 10 — 20 cm dl. a 5 — 10 cm š., celá rezavě skořicová, hou- 

 bovitě měkká, s lemem sterilním asi i — 2 mm š., rezavým, odstále 

 plstnatým. Rour. husté, 5 — 20 mm dl., ústí hranatá, velká, velnu ne- 

 stejná, nerovný a hrbolatě zubatý povrch tvořící, vždy kolmo na sub- 

 strát postavené. \V)ní příjemně anýzem. \\vtr. krátce ellij)t., l>ez- 



barvé. ale vzácné, 4 — ^ ,". 



Xa troudmívéni dříví a starých kmcnccli. A' starém, zpuchřelém stole 

 V" altanu v naší zahradě v Mnichovicích po celý rok 1906 — 1914- Mycelium této 

 lK)uby jest stejně nebezpečné jako Merulius lacr., nebof prolézá prkna, podlahy, 

 trámj', dvéře a rozrušuje je. 



P. Weinzettlii sp. n. Ch. Weinzettliiv. (Obr. 112.) Na dřevě neb 

 kůře rozlitý a pevně přirostlý, 20 — 40 cm dl. a 4 — 12 cm š., téměř 

 jen z tuha korkovitých, až přes i cm dl., světle skořicových rour. 

 sestávající. Ústí rour. okrouhlá, širší než u před., v stáří hranatá, 

 bíle ojíněná. Plodn. na okr. lemem ostře omezeným, s — 7 mm .hr.. 

 bělově okrovým,, měkce plstnatým ohraničená. Rour. vylučují v staří 

 kolem ústí hnědou hmotu pryskyřičnou. Hyfy světle žhitavé, výtr. 

 hojné, převeliké, podlouhle ellipt., tenkostenné, čiré, 15 — i8/f. \'i)ni 



silně anýzově. 



Xa kůře starých, zetlelých dubu na hrází rybníka Světa v Třeboni v zimě 

 každý rok (1913—1920) sbíral věrný přítel, p. řed. ^■. Weinzettl. Určitě patří 

 do příbuz. obou před. Význačná jest pryskyřice na rourkách. Mycelium roz- 

 hlodává obrovské kmeny dubové. 



P. dentifer sp. n. Cli. zubonosný. Na substrátu široce rozlitý (10— 

 20 cm), za vlhka měkce šťavnatě mas., za sucha křehce ztvrdlý, 

 s okr. lysým, sterilním, ostře omezeným, blanitým (nebyss.), lehce 

 shipitelným, celý rezavý až skořicový, za sucha až černobnědý. Rour. 



t)?3 



