B. scaber, kl. iiiatný, sniutnč okrový, na <ikr. lic/. lemu. Kouř. a ústí 



jasně čliitc. Duž. kk bílá, na řezu /volna l)ledě růžová. Tř. sotva 



sítnatý, přejemně šedě zrnečkatý, dole zraněním slabě zelenající, pak 



hnědnoucí, ťosléz celá houba zčerná. 



\' listii;itvch lesicli v tcplejšicli ix>l(>liách vzácné. Snicjtlaclia uvú li stano- 

 viska: Hradec Král., Vysoká n. !.., Borck. Žernov u Holic, Chvojno. Chlumec 

 n. C, Poříčany. Já [lak obdržel doklady: Petřín v Praze, Radotín, Karlštejn, 

 Zbraslav (R), Roblin (Fchtr, hojně), Jevany (K), Poříčany (Zvára, Vlček, 

 hojně), Ml. I)olcslav (Knor), Babice (Zv.), Jabkenice fŠtcp.), Chlumec n. C. 

 (R). — ■ Žlutými rouikami velmi význačný a od B. scaber (k němuž jej co var. 

 nepraven; klade Bataille) jistě rozdílný druh. Znám byl posud z Francie. — 

 U Cernošic v listnáčích sbíral p. Zvára odrůdu (var. Zvarce m.) s kl. hnědě 

 žlutavým, uprc. střed hnědě tmavším, s rour. a ústími nečistě okrově žlutými, 

 s tř. pod kl. rýhovaným, na basi kořenovitě ztenčeným. Výtr. hnědavé 20 f*. 

 Xa jílovité pudě v lese u Lískovic (u Hořic) v srpnu 1920 a 1921 sbírala 

 si. .1/. Charvátová zevnějškem podobnou houbu s kl. temně matně okrově hně- 

 dým, sametovým, rour. a x'istími citrónově žlutými, s tř. bledě nažloutlým, 

 pevně solidním, na povrchu sotva rýhovaným a nesítnatým (hladkým), přejemně 

 hnědě přitiskle šupinkatA'm, na řezu jasně sytě rumělkově červenajícím, posléz 

 černá jícim, duž. v kl. nažloutlou, na řezu slabě červenající — Červenání tř. 

 jest nápadné a intensivní. Snad jest to dobrý druh, který třeba dále sledovati 

 (var. cinr.abarini>s m.). 



B) Rourky a jich ústí žluté něho červené. Kl. bez závoje. 



a) Tř. íilízovitč napuchlým bledý, žlutý uch Jiiičdý. Rour. 11 tř. 

 vykrojené, tř. volný. Ústí rour. žluté. 

 «) Duž. bílá, na vzduchu se neměnící. 

 B. bulbosus Schaeff. 1763 (B. edulis Pers., Bull. a j., 15. esculentus 

 Pers.). H. obecný nebo hlíznatý. Kl. 6 — 15 cm v pr., dosti ztuha 

 mas., pravid. sklen., pak rozlož., matný, světle až temně kaštanově 

 hnědý, často ojíněný, s pokožkou jen v stáří trochu loupavou, s duž. 

 bílou neměnil vou, sladkou, pod pokožkou načervenalou. Tř. na- 

 puchlý, v stáří uvnitř houbovitý, zevně ryšavý, až do poloviny ostře 

 vyniklou jemnou síťkou značený. Rour. a ústí žluté, ústí v mládí 

 bílá, drobná, okrouhlá. Výtr. válcov. vřetenovité, žluté, 15 — 17 »'. 



\' celých Cechách z rovin až do hor obecný, ačkoliv dává přednost drsněj- 

 ším, vlhkým polohám. Žije v symbiope hlavně se smrkem a proto hlavně se vy- 

 skj-iá v mechu, trávě a jehličí v smrčinách. Jest nejhledanější jedlou houbou a 

 přiváží se v množství na Pražský trh. \'' chráněných vlhkých polohách dosahuje 

 někdy velikých rozměrů (až 2 kg). V stáří změkne a tu za horkých dnů líbezně 

 d<^ dálky voní. U lidu sluje »hřib, hříbek, tvrzík«. Mladé, pod mechem ještě 

 ukryté, bledé hříbky se nakládají do octa. 



B. reticulatus Schaeff. 1763 (Bol. edulis var. reticul. Schaeff.). 

 H. dubák. Jako před., ale kl. šedavě okrový nebo smutně šedohně- 



702 



