jemně nahofklc, silně aromatická. \'.vtr. /.huč, válcov. elUipt.. 



10 — 12 u. 



Pod lipami v Žchušickém parku v létě ka/.dy rok (Maximovič, 1920). 

 Popis Krombholzův (iosti dobře se shoduje a také Smotlachův (str. 54). Srno- 

 tlachá jej sbír;;l v dubiné u HoHc. U Lískovic u Hořic r. 1920 sbírala si. Ciiar- 

 vátová. Jest to jistě dobrý, samostatný druh z příbuz. dílem B. pachj'pus, dílem 

 B. aereus Bull. Snad jest stejný s B. amarus Pers. — Duž. nad rourkami v ki. 

 po odloupnuti zvolna zčervená. 



b) Tř. hlízovité napuchlý, červeně zbarvený. Rour. n tr. zkrá- 

 cené, ústi červená. Duž. na řezu .<;iíuč worirá. 



B. luridus Schaeff. 1763 (I), rulieniarius lUill.). //. inodrák. Kl. 

 8 — 1 8 cm v pr., polokulovitě siklen., pak sklen, rozlož., sametově 

 plstnatý, tmavě šedohnědý a/, hnědý. Rour. žlutě, ústí drobounká, 

 hustá, červená, u tř. zkráceně rour., ])ři doteku 'rychle modrozeleně. 

 Tř. 4 — 5 cm ti., soliidni. pevně mas., dole břichatý. krvaz'ě červený, 

 nahoře žlutavý, ostrou sítí do poloviny zdobený. Duž. v kl. i tř. 

 sírožlufá, pevná, na řezu- okamžitě sytě modrá, nad rour. žlulá. \'ýtr. 

 podkmhle válcov., 15 — 18 ,". 



A'e vlhkých lesích všeho druhu, hlavně v trávě na lesních cestách nebo 

 u krajů lesních, často v olšinách po celých Cechách hojně za letních dešfii. Sbírá 

 se všeobecně co jedlý a výborný hřib pod jménem »sametáček, modrák, kovář, 

 koloděj«. Poznámky o jeho jedovatosti v některých knihách jsou naprosto fa- 

 lešné. Vařením zbělá a modrou barvu ztrácí. Smotlacha má úplně pravdu, že se 

 druh tento nejen s 15. erythropus, ale i s jinými v knihách pomíchává. Skoro 

 neuvěřitelné jest, že Ricken a Fries praví, že B. erythropus mění se na tomže 

 stanovisku v B. luridus. — V písčitých borech Polabských, v teplých hájích 

 okolí pražského a i jinde po Čechách jest rozšířeno plemeno, jež Bezděk nazval 

 B. erythroteron. Zvláště rád rostává pod lipami. Tento má kl. bledší, žlutavě 

 olivový, někdy růžově nadechlý (ale také hnědý), s ústím rour. oranžovým, 

 tř. méně nachovým, síti zvláště hrubou, dolů jako žebra sbíhající zdobeným. 

 Duž. jest spíše bledá než žlutá, na řezu nejprv červená a pak slabě modrá až 

 zelená, nad rourkami jest červená, v tř. bělavá, v dolejší části červená. B. lu- 

 ridus u Bataillea jest určitě B. erythroteron. B. cnientus \'enturi, s kterým jej 

 Bezděk chtěl porovnávati, jest pochybný druh, z Itálie popsaný. 



V jedlovém lese ti Cechtic u Ledče sbíral v srpnu 1020 p. uč. Mclzer po- 

 divuhodný hřib z tohoto příbuz., s kl. také temně hnědým, sametovým, s duž. 

 v kl. a tř. ("nahoře) žlutou, ale na řezu rychle vínově červenající, pak na ta 

 šedavě žlutavý fnikdy nemodrající). Duž. v dolejší části tř. červenohnědá. Tř. 

 skoro celý nachový, bez síttky, s ústím rour. cihlovými. Snad má podobnost 

 v B. rtibeolarius Pers. Nechť prozatím sluje B. Melzeri m. 



B. erythropus Pers. 1801. //. rudonohý či koloděj. Zjev i konsi- 

 stence před., kl. až 20 cm v pr., velmi tlustě mas. ( i — 2 cm), sa)n,'- 

 tově hnědý, v stáří kaštanově hnědý a lysý. Kouř. žlutě, pak dl. (až 



707 



