mjkoldgy. co B. Satanáš jest, jsem přesvědčen, že nikdo z nicli pravý B. Satanáš 

 ani nezná. 



Rovněž i u nás velké iiádky se o tom vedly, je-li B. Satanáš jedovatý, r.idé 

 v okolí Herouna a Karlštejna jej všeobecně jedí a sami jsme jej v l)otan. ústavě 

 jedli. L' Karlštejna mu říkají »jenerál«, ale v některých krajinách sluje také 

 »bliják«, což by na jeho jedovatosi poukazovalo. Věc má se asi tak: syrová 

 anebo nedobře uvařená nebo udušená houba působí prudké a bolestné dávení 

 (jež Lenz líčí), ale uvařena dokonale jest neškodná, ano dokonce chutná houba. 

 Mnozí konali pokusy, že požili kousky v stavu syrovém. A tu se dostavilo 

 vždycky prudké dáveni, a to po dlouhé době. Ze "by se jím mcjhlo přivoditi 

 smirtelné otráveni pochybuji velice. 



B. purpureus Fr. 1815. H. nachový. Velmi kompaktně mas., statný 

 asi jako B. Satanáš. Kl. 10 — 25 cm v pr., tlustě mas., sklen, rozlož., 

 lysý, hladký, lesklý, masové červený. Rour. od tř. oddělené, krátké, 

 jemné, úzké, syté žluté, ústi přemalinká, okrouhlá, temné nachová. 

 Tř. hlizovitě napuchlý, 5 — 7 cm ti., elast. tvrdý, v mládí žlutý, 

 v stáři nahoře nachový a husté drobné síf kovaný, dole masové čer- 

 vený. Duž. syté zlatožlutá, na vzduchu rychle modrající, nad rour- 

 kami v kl. rovněž žlutá, v tř. na basi masově červená. \^'tr. po- 

 dlouhle válcOV., TO 13 [t. 



V teplých hstnatých lesích, hlavně v dubinách v létě, ale vzácné. V dubině 

 na Plecháči u Mnichovíc.v červenci co rok, Hradec Král. (Smotl.), Chlumec 

 n. C, (R), Rychmbark (Zvára), Lískovíce u Hořic, v dubinách (Charvátová), 

 v oboře Kerské u Poříčan (Vlček), Čelákovice, Lysá. Na venkově mu říkají 

 »červeňák«. Jc^t náš nejkrásnější hřib. , 



c) Tř. hlízovitč napuchlý, žlutý nebo bledý, více méně červené 

 nabéhlý, sítnatý. Rour. k tř. přiros,tlé, žluté, tistí žlutá. 

 B. pachypus Fr. 1815. //. kříšf. Statný, veliký, mas., kl. až 20 cm 

 V pr., tlustě mas., pravid. sklen., lysý, kozově šedý neb hnědý, s duž. 

 na řezu nečistě bělavou, mírně modrající, nad rour. žlutou. Rour. 

 nepříliš dl., žluté, u tř. zkrácené a zvolna na tř. sbíhavé, ústí drobná, 

 okrouhlá, žlutá, pomačkáním modrající a zelenající. Tř. dole málo 

 ztluštělý (3 — 4 cm ti.), tvrdě solidní, celý krásné krvavé červený, jen 

 nahoře žlutý, dole posíéz černavý, až do poloviny s jemnou velkookou 

 síti. Duž. slabě nahořklá, ale povrch kl. velíce hořký. Yýtv. vřeten. 



válcov , bledě žluté, veHké, 15 — 18 /'. 



V lesích jehličn. i listnatých, také ve smrčínách po celých Cechách i na 

 Moravě (Macků). V hájích u Prahy a Karlštejna hojně, na Plzeňsku (Tyttl), 

 Chotěboř, .Šumava, Světlá n. S. (K), Jevany, Cern. Kostelec, Křivoklát (Sm.), 

 Hradec Král. (Sm.), Strašíce, Příbram, Břez. Hory (Fchr), Slané (Fchr.), 

 J. Hradec, Polná, Rumburk (Neu.). Podle nachového tř., žlutých rour. a od- 

 porné hořkosti snadno se poznává. Lidé jej nesbíraji :i také jako »bliják':< 

 označují. 



709 



