III. Tslopilus. Prach výtr. ručtn'\', vytr. vfctenovité, skoro bezbarvé, s červe- 

 ii\i>ii ičlíikx. Rour. posléz růžově. Tř. ztluštělý, sttnatý. 



U. icllcus liiill. 1 79 1. //. žlučový. Zevnějšek i zbarveni úplně jako 

 hřib obecný! Kl. 6 — \2 cm v pr., pravici, sklen., pak rozlož., lysý, 

 hnědý. Rour. dlouhé, u tř. široce odsedlé, nejprv bílé. ústi dosti sir., 

 hranatá, bílá, pak ale jako rour. růžová. Tř. 2 — 5 cm ti., zdéli pr. kl.. 

 břichatě ztluštělý, nahnědlý, s tonem nažloutlým, skoro celý ostře 

 vyniklou sítí zdobený, uvnitř měkký. Duž. měkká, bila. neměnlivá. 

 velice hořká. Xýiv. dlouze úzce válcov.. 15 — 18 ^m- 



\' lesích všeho druhu, často ve společnosti obecných hřibů, za něž v mládí 

 snadno se muže zaměniti, ale po hořké chuti lehce se poznává. V stáří ovšem 

 má měkké, vyklenuté, růžové rour. Někteří o něm píší, že jest jedovatý, což 

 není pravda. Jedl jsem jej několikráte a lidé nezkušení mladé kusy s hříbky 

 také beze škody snědí. Populárně sluje »žlučník, podhřib«. 



B. alutaríus Fr. Ilym. FAir. p. 516. \^e všem před. podobný, kl. 

 tlustě mas., pravid. sklen., na povrchu sazové hnědý, matný. Rour. 

 dlouhé, v stáři odsedlé, bilé, ústi okrouhlá, drobná, bílá, pak narů- 

 šovélá. Tř. mohutný, břichatý, přes polovinu hrubě sitnatý (oka ši- 

 široká), bledě okrový. Duž. bílá, neměnlivá, přitrpklá, nasládlá. 



\' lesích vzácně. V Jizerských horách sbíral Smotlaclia. U Cernošic zh 

 rasovnou v červenci 1919 sbíral p. Zvára. Z Čech uvádí jej poprvé Swalb (1895). 

 Jest to celkem B. felleus, se sladkou neb natrpklou duž. Posud zaznamenán byl 

 pouze ze Švédska a Anglie. 



IV. Porphyrosportts. Prach vytr. nachový, výtr. červenohnědé, válcovité. 

 Tř. neziluštělý. Rour. a ústi sedožluté, posléz tmavošedé. 



B. porpliyrosporus Fr. 1815. H. nachovýtrusný. Statný, masitý. 

 tmavý. Kl. 6 — 15 cm v pr., měkce a tlustě mas., suše sametový, 

 temně olivově hnědý, pomačkáním červenající, pak černající, s duž. 

 bílou, na řezu zdlouhavě slabě modrající, pak trvale špinavé rúžovící. 

 Rour. šedožlutavé, široce od tř. odsedlé, ústi nestejně velká, špinavě 

 žlutavá, pomačkáním černohnědá, pak temně šedookrová. Tř. mno- 

 hem delší pr. kl., i — 2 cm ti., neztluštělý, podélně hrubě oddálené 

 žebernatě sitnatý, v celé hořejší části černohnědě sametový, dole bě- 

 lavy. \ oni pryskyřičně a chutná mírně. \"ýtr. dlouze válcov., červe- 

 nohnědé, 16 18 f4. 



Ve vlhkém iiumusu a mechu v hlubokých lesích listn. i jehličn. po celých 

 Cechách až do hor pohraničních rozšířen, ač ne právě hojný. V lesích Cern. 

 Kosteleckých a Jevanských všeobecně, rovněž v Brdech a na Šumavě. Druh 

 tento na první pohled po tmavé barvě se poznává a nemůže býti se žádným 



724 



