Rourky jsou velmi krátké, od daleko tlustší duž. kl. sice ostře 

 odlišené, ale neodlupitelné, ústi často protáhlá se stěnami vlniitě 

 zprohýbanými. Tř. nahoře zvolna v kl. rozšířený. Závoj žádný. 

 Náleží sem celkem asi 8 druhů evropských, vesměs vzácných a na- 

 mnoze špatně známých. Nejčastěji se v mykologiích uvádí G. lividus. 

 G. lividus Bull. 1791 (Bol. brachyporus Pers.) P. nažloutlý. Kl. 

 5 — 9 cm v pr., velmi ztuha elast. mas., ploše sklen., lysý, za vlhka 

 slizký, bledé košově nažloutlý, v stáří na temeni drobně přitiskle 

 šupinkatý, dosti dobře louipavý, pod pokožkou bělavý, pak bledě 

 okrový, s okr. velmi ostrým, dolů sehnutým, tlusté mas. Dui. na 

 řezu bledě žlutá, rychle slabé modrající, pak narůšovélá. Tř. zdělí 

 pr. kl., vždy trochu excentrický, pevný, solidní, dole sotva mírně 

 ztluštělý, asi i cm ti., někdy smáčkly, v kl. zvolna rozšířený, nejprv 

 žlutavě ojíněný, pak v stáří sytě hnědý, dole útle síťovitě vláknitý. 

 Rour. překrátké (2 — 3 mm), přehusté, na tř. obloukovitě dlouze 

 sbíhavé, ústí radiálně protáhlá, předrobounká a přehustá, labyrin- 

 tická, sírošlutú, pomačkáním rychle zelenomodrá. Výtr. kulovitě 

 ellipt., sytě žluté, 5 — 6 f^. Voní příjemně pryskyřičně. 



V olšinových mokřadlech v letě a na podzim, vzácně. SmotlacJia udává 

 jej od Nov. Plesu u Josefova (1910). P. ř. O. Reisner jej sbíral u Modřan, 

 Peruce a Mšena (1915). Já jsem jej nalezl ve velkém houfu v trávě v mokré 

 olšině u Mnichovic v záři 1921. Zjevem z daleka připominá žluté klouzky. 

 Diagnosa zde uvedená jest originální, nejvíce odpovídá popisu Batailleovu. 

 Autoři různě houbu tu popisují, sám Fries nebyl si jist. co mě! v rukou Bul- 

 liard. Popis u Rickena jest veskrz falešný. 



G. rubescens Trog. 1844. P. cervenavý. (Obr. 127.) Kl. 5 — 10 cm 

 v pr., pravid. nízce sklen., k okr. zvolna a ostře ztenč., skoro vesměs 

 excentrický, na temeni tlustě, měkce mas., na povrchu úplné lysý, 

 hladký, trochu slizký, nejprv bělavý, pak žemlové okrový, pomačká- 

 ním v mládí černající, s duž. okrově nažloutlou, velice měkkou. 

 Rour. 2 — 3 mm dl., ústí éárkovité protáhlá i(sotva J4 mm š.), velice 

 labyrinticky zpr ohýbaná, žlutá, brzo do okrová, konečně temně 

 hnědá. Tř. sotva zdélí pr. kl., asi i cm ti., dole neztluštělý, oby- 

 čejně zahnutý, nejvýš tvrdý, solidní, nejprv rezavě žlutavý, pak na- 

 chové hnédý, hlubokými vlákny podél sífovaný, nahoře zvolna v kl. 

 rozšiř. Výtr. žlutavé, hladké, vejčitokulov., 5 — 6 fi. 



V suchém listí pod lískou v olšině »Kačina u N. Dvorij« (bažantnice) 

 u Zehušic v srpnu 1920 sbíral p. uč. K. Maximovič. Reakci na pomačkání duž. 

 nemohu zaznamenati, protože došlé houby byly všechny dokonale vyvinuté a den 

 staré. Jsemx si jist, že jest to Trogův druh, ačkoliv původní diagnosa se ve všem 

 neshoduje. Bataille jej klade co varietu ke G. lividus. 



727 



