o. Stejskali liresad. (Stejskal, Cas. Přír. věd. 1920). Velice tlustě 

 a /.tuha nia>.. kl. 4 — S cm v ])r.. neji)rv sklen., pak rozlož., nehrbol., 

 velice tlustě a/, k okr. mas., syté a tmavc hnědý, siicJiý, matný, bez 

 loupavé pokožk}', s duž. bčlavou, na řezu v mládí slabé růžovicí, 

 v stáří neměnlivou. pod pokožkou načervenalou. Tr. válcov., někdy 

 dole trochu napuchlý, i — 3 cm ti., na basi skoro kořenovitě ztenč., 

 pevný, solidní, matný, hladký, svétlc resaué hnědý, bez sítě a žel)er. 

 hnědě mrtnatě zrnitý, s duž. bělavou, neměnlivou. Rour. v mládí 



Obr. 127. Gyrodon rubescens Trog., slabě zmenš. Fot. Alaximovič. 



velmi krátké (2 mm), v stáří 4 — 5 mm dl.. dobře se od duž. kl. odlu- 

 pující, ústí přcmalinká, hledě nažloutlá, nejvýš labyrinticky laločnatá. 

 pomačkáním se nebarvící, rour. sice k tř. připojené, ale ncsbihavé. 

 Výtr. tence dlouze válcov., 12 — 15 u. 



Na okraji borového a jedlového lesa u Ho?tomic pod Brdy v srpnu 1920 

 sbíral p. r. Václ. Stejskal po více roků za sebou. U Kosoře na vápencích ve 

 smíšeném lese v září 1920 sbíral p. Fr. Fechtner. Jest to houba podivuhodná, 

 zevnějškem V>. badius velmi připomínající. Ústí rour. rozhodně poukazují 

 k r. Gyrodon, také krátké rourky by se s tímto rodem srovnávaly, ale nesbíhají 

 na tř. a kl. není k okr. tenký, jak to u druhů r. Gyrodon bývá. Ale o druhu 

 G. Sistostrema Fr. praví diagnosa, že nemá sbíhavé rourky, jež se také od kl. 

 odlupují a má duž. neměnlivou, ale tř. a kl. tenké. \ýtr. jsou rovněž 15 /' 



728 



