o. íimbriata Pers. i7<)6. Z. hrvitá. riodii. blanitá, n:i ukr. l)ělavá. 

 kožovitá, až několik cm \- pr., čokoládově hnědavá a pevnějšími 

 vlákny proniklá, trochu mas., zvláště dosahuJ€-li tlouštky 5 — 8 mm. 

 Z ní vyrůstají hustě vedle se1>e hrbolky kuželovitě, 1 — 3 mm dl., oljy- 

 čejnč na konci v ostré hroty nebo brvky ro/.děleně, liarvy masově 

 hnědě. Výtr. potUouhle ellipt., zakřiveně, k basi trochu zúžené, 



3 — 4,<(, hladké, bezbarvé. 



Na podzim na trouchr.ivém dřívi v Icsicli a huštinách vzácně. \' Šárce 

 a na Moravě r. 1913 sbíral p. Sladký. Kutná tlora (Hejny). 



O. hirta Fuckel (Symb.). Z. buková. Plodn. na dřevě rozlitá, bílá, 



sotva I mm ti., na okr. krátce plstuatc byssoinfá. \\vrustky na této 



husté, žemlové žluté, 2 — 3 mm vys., hipénkovité, v ostré brvky a 



ostny klané. A^ýtr. podlouhle ellipt.. na basi stáž., bezbarvé, 3 — 4 .". 

 Na trouchnivých bukových pařezech v lesích Jevanských hojně, v létě 

 a na podzim. Na habrových pařezech u Perucc (Rcisner). Jest přibuz. O. Barba 

 Jcvis Bull., ale mnohem menší. 



O. salícína sp. n. Z. vrbová. Plodn. bílá, na substrátu široko roz- 

 litá (10 — 2^ cm), mech i kuru inkrustující, na obvodu širokým 

 dlouze a hrubě brvitým lemem věnčená, splývající v nepravidelné 

 shluky (až i cm v pr.) podlouhle kuželovitých ostnů, ve všech smě- 

 rech rozestálých, na špičce i — j" brvami ukončených, na povrchu 

 chloupkatých. Konsistence m>ěkce šťavnatě mas. Výtr. vejčitokul., 

 hladké, často s i těl., 8 — 10 /'. 



Na kůře staré vrby u Hrusic (11, 1921) ve Aclikém množství. Velice pří- 

 buzná O. melleo-alba Britz. (na bucích) jest také měkce voskovitá. Ostny na- 

 šeho druhu neivoří hřebínky, nýbrž kulovité skupiny a drůzy. 



Mucronella Fr. Ostenatka. 



Plodnice není vyvinuta žádná, takže ostny oblé, dlouhé, ostré 

 vyrůstají přímo ze substrátu (obyčejně trouchnivého dřeva boro- 

 vého) v hustých skupinách. Rod tento ovšem blízce se druží k sekci 

 Hydna Microdon. Uvádějí se 3 druhy, ale posud, málo známé a 

 sbírané. Niejznáměj-ší jest M. fascicularis A. Schw., jejíž výtr. 

 měří Britz. na 8 /'. 



M. polyporacea sp. n. O. chorošová. Ostny 3 — () mm dl., zvolna 

 ostře zašpičatěné, někdy ve dvě rozdělené, někdy ])o 3 — 4 na basi 

 spojené, hustě velké plochy pokrývající, nejprv čistě bílé, i)ak na- 

 žloutlé, posléz rezavé a tuhé. Výtr. velmi hojné, krátce kulov. ellipt., 



malinké, bezbarvé, hladké, 3 — 4 fi. 



Na rourkách choroše Polyporus odoratus v takovém množství, že se zdá, 

 jakoby tento choroš místo rourek nesl ostny, čili jakoby se přeměnil v Hydnum, 



