Lycoperdon, Melanogaster, na Ilymenogastraceae, Pisolithus má 

 vztaliy k Xidulariaceim. Evropské rody jsou : Melanogaster, Sclero- 

 derma. Pisolithus. 



Melanogaster Corda. Černoušek. 



1'lodnice p*)d;:emní, hlí/ovitá, nepravidelně zpruhýbaná, bezsto- 

 pečná, na povrchu opletená rozvětvenými kořínky. Peridie pevná, 

 zvolna do g:leby přecházející. Gleba s 'kulovitými komůrkami, jež se 

 k obvodu peridie zmenšují, llyphové pletivo se včas zralosti roz- 

 plývá v kaši. Basidie s 3 — 4 výtrusy, krátce stopkatými, na temeni. 

 Výtrusy ellipsoidické, hladké. 



Druhy t()ho rodu rostou v černém listnatém humusu těsně pod 

 povrchem země často přikryty zetlelým Iónským listím. Tam, kde 

 rostou, povalují se také na zemi kusy, byvše od zvěře vyhrabány. 

 Celá houba v dospělosti jest černohnědá, těžká, šťavnatě masitá, sil- 

 ně aromatická. Xa první pohled lehce se poznávají, ale druhy lze 

 stanoviti jen analysou mikroskopickou. Hesse uvádí z Německa 

 5 druhů. 



jM. ambisuus Tul. 1862. (AI. Klotzschii Cda, Hyperrhiza liquami- 

 nosa KL, H. tuberosa Fr.). C. obojetný. Plodn. hlízovitá, zvící lí- 

 skového ořechu, kulatá, hladká, peridie tuhá, šedohnědavá, jemně 

 plstnatá, několika kořínky potažená. Gleba bílá, ale obsah komůrek 

 modročerný, silně česnekem páchnoucí. \'ýtr. krátce kosníkovitě 

 zaoblené, na obou koncích stáž., tupé, skoro citronovité, prusiútne 



hnědé, 13 — 16 ft- 



\' zetlelém listi habrovém a dubovém v háji Chuchelském (podklad vá- 

 pencový) v červnu 1015. 



M. rubescens Tul. 1862. C. nacervenalý. Plodn. hlízovitá, 2 — 4 cm 

 v pr., těžká, elast. mas., nepravid. laločnatá nebo hrbolatá, matná, 

 kožovitě červenohnědá, jen sporými kořínky potažená. Gleba červe- 

 nohnčdá, s červenavými stěnami. Per. značně tlustá a pevná. Výtr. 

 úzce válcov., někdy i zakřivené, na obou koncích tupě uťaté, sytě 

 hnědé, hladké, 8 — 10 «. 



\' humusu habrového háje pod Struhařovem (8. 1915), ve Hvězdě (Zv., 

 1918), Netolice (Hampl, 1916), Roblín (5, 1919), Jindř. Hradec (Neu.). Páchne 

 silně a nepříjemně. Vzácný druh, posud jen v Sasku, Francii a Itálii sbíraný. 

 Zjevem podobá se před., ale výtr. má docela jinaké. 



M. macrosporus sp. n. C. velkovýtrusný. Plodn. hlízovitá, laloč- 

 natá, zvící vlašského ořecha neb i větší, v mládí hnědá, pak temně 

 kaštanově hnědá, měkká, matná, jemně plstnatá, dlouhými černými 

 kořínky hojně opletená. Per. velmi tenká, černá, neloupavá. Gleba 



808 



