G. limbatus Fr. 1829 (G. multifidiis DC). //. laločuatá. Zevní per. 

 až doprostřed rozdělená v 5 — 10 laloku, suše papírovitá, v mládí 

 tlustě maiS., za sucha se zl)ylky duž. na vnitřiji straně, červervohnédúi 

 zevně bledě okrová. Vnitřní per. kulov.. 2 — 4 cm v pr., na tlustí: 

 krátké stopce, papírovitá, hnědá, hladká, s ústím hladkým, brvitým. 

 špičatým, bez zřetelného kroužku. Prach tmavohnědý. Výtr. kul., 

 temně hnědé, Jiriibě bradavčité, 4 — 5 ,«. 



V lesich. hlavnř borových vzácně, na podzim. Lysá (Šini.), Chuchle, Šárka 

 (Reich.), Peruc (R). T.iší se od před. většími rozměry, temným capill, tem- 

 nými většími výtr. ]*nl)u/ný (hnh, G. rufescens Pers. má špičku vnitřní per, 

 kroužkem ostře omezenou, na konci zubatou, vnitřní per. přisedlou, zevní per. 

 velmi tlustou, rozpukanou. Roste jistě také v Čechách. Jest také statný. 



G. coronatus Schaeff. 1770 (G. quadrifidus Pers.). H. smrková. 



Zevní per. obalená přilepenými součástkami humusu odděluje se co 



basaliií miska, k níž přisedají 4 laloky, zevně bílé, uvnitř nahnědlé, 



nahoru vzpřímené a krátce, tence stopečkatoii, kulatou, i — 2 cm 



v pr. š., šedou, ojíněnou, ťi'rdě blanitou vnitřní per. nesoucí. Ustr 



per. ::.obanitě zašpičatěné, ostrým kroužkem omezené. Prach výtr. 



a capillít. šedohnědé. Vý^tr. kul., hnědé", bradavčité, 4 — 5,". Capíllit. 



vlákna křivolaká, málo větvitá. W4iřímené 4 cíipy jsou 2 — 3 cm vys. 



^' suchých smrčinách na opadalém jehličí na podzim v bohatých koloniích 

 po celých Čechách vehni obecná. Uschlá vytrvává až do jara. Jest to nápadná 

 a ozdobná houbička. 



G. fornicatus Huds. (G. fornic. Fr. p. p., G. coronatus Schrot. 

 p. p.). //. ětyrlaloěná. Ve všem 3 — 4krát větší než před., ale podob- 

 ného tvaru a složení. Vnitřní per. hnědá, nepoprášená (neojíněná), 

 se špičkou krátkou, měkkou, sotva znatelným kroužkem oddělenou. 

 Capillít. vlákna ro\-ná a dvakrát silnější. 



Tuto krásnf)n hnubu (viz i)ěknou fotogr. v časopisu »Vesmír«) sleduji již 

 přes 30 roků v roští na jjískovci pod Hladovou zdí na Petříně, kdež v červenci 

 a srpnu budí pozornost Pražanů. Jest to dobrý, od před. rozdílný druh, které 

 Fries i Schrofcr pomíchávají. Hollos vším právem je odděluje. C marchlcus 

 Henn. jest dle liollose s G. fornicatus totožný. 



G. lageniformis Vittad. Mono^^r. Fyc. H. zobanitá. Plodn. i — 2 cm 

 v pr., vejčitá, na temeni z' ostrý zoban zíiz., cípy zevní per. počtem 

 8 — 14, úzce kopinaté, zevně bělavé, uvnitř masité, temně hnědé, 

 v dlouhou tenkou nitku prořáhlé, hyj^roskopicky se svinující. Vnitřní 

 per. vejčitá, hladká, papírovitá, přisedlá, s ústím krátce zobanitým, 

 měkce ěárkovaným a brvitým, s dosti zřetelným kroužkem. Prach 

 temně hnědý, výtr. hrubě bradavčité, hnědé, 5 {^. 



835 



