Ascomycetes. Houby vřeckaté. 



Rozbor ;i výklad na str. 9. a 28. 



Discomycetes. Terčoplodé. 



Plodnice mají podobu pohárků, misek, terčů, stopkatých kyjů 

 a palic neb i velkých hub s kolmým třeněm a s volným nebo při- 

 rostlým kloboukem. Jsou vesměs makroskopické, často i několik 

 centimetrů vysoké, měkce masité, šťavnaté podstaty. Vřeckonosná 

 vrstva (hym/enium) povléká vnitřní povrch misky nebo povrch klo- 

 iDOuku a skládá se z kolmo a hustě stojícich vřecek (asci) ulože- 

 ných mezi hojnými parafysami, vlákny to tenbými, jednoduchými 

 neb i větvitými, obyčejně článkovanými, na konci ztluštělými a často 

 zbarvenými. Stěna mis6k bývá zevně složena z jinak vytvářených 

 hyf, tvořicich jakousi kůru. Zevně jsou misky hladké neb i různě 

 chlupaté a brvité. Misky přisedají budto přímo k substrátu nebo 

 jsou i déle stopkaté (Acetabula) . V mládí jsou vždy kulovité, až se 

 později na temeni počnou rozevírati v pohánkovitý tvar. Hymenium 

 jest namnoze živě zbarveno, ano i v barvách zářivých (Sarco- 

 scypha). Vřeoka bývají válcovitá neb kyjovitá, tenkostěnná, na te- 

 meni otvorem resorbovaným neb i víčkem v čas zralosti výtrusy 

 vymetávajíci. Vymetávání výtrusů dozralých děje se jako explose, 

 při čemž spatřujeme nad miskou bčlavý, rychle se rozplývající oblá- 

 ček. Tyto explose opakují se několikráte pO' několikahodinných 

 přestávkách, než celá miska jest vyprášena. Tinkturou jodovou se 

 jedny asky barví modře (hlavně na temeni), jiné hnědě a jiné ostá- 

 vají bezbarvé. Výtrusy bývají veliké, elliptičné, kulaté, válcovité, 

 vřetenovité, nejčastěji v jedné řadě v počtu 8 ve vřecku uložené, 

 vzácně kdy více nebo méně. Výtrusy se jodem modře nebarví. Stěna 

 výtrusů jest hladká, bradavčitá, ostnitá neb i síťovitá. V čirém 

 plasmatickém obsahu výtrusů nalézají se často veliká, světlo ostře 



843 



