čitá neb skoro hLadká, rezavě hnědá. Per. korovitá, složená z pev- 

 nější zevní a měkčí vnitřní vrstvy. Gleba bělavá nebo žlutavá, pro- 

 niklá nepravidelnými dutinami. Vřec. vakovitá, paraf. nitovité. 

 Výtr. podlouhle ellipt., hladké, bezbarvé, 25^ — 40 /*. V stáří silně 



aromatické. 



Na podzim a v zimě pod zemí v humuse starých bukových lesů, také 

 v sadech. U Schwarzbachu na Krumlovsku (Hrách, 1903). Také v Německu 

 na více místech, Hesse uvádí ještě 2 příbuz. druhy. Všechny jsou jedlé, ale 

 méně cenné. 



Choiromyces Viitad. Bělolanýž. 



Plodnice veliká, kulovitě hlízovitá na povrchu bledá a hladká, 

 málo rozlišenou, pevnou, tenkou korou pokrytá. Tileba bílá, přehoj- 

 nými, teninlcými, labyrintickými chodbičkami protkaná, v nichž 

 uložena jsou palissadovitě vřecka. Vřecka kyjovitá, s 8 kulatými, 

 nažloutlými, oddálené ostnitrými výtrusy. 



Ch. gibbosus Dicks. 1790. (Ch. maeandriformis Vitt., Rhiz. albus 

 Cda.). B. obecný. Plodn. hlízovitá, nepravidelně hrbolatá, 5—15 

 cm v pr., těžká, ko^mpaktní, tvrdá, na povrchu hladká, pak suchem 

 popraskaná, bělavá, posléz nahnědlá. Gleba pevná, bíle a hnědě žil- 

 kovaná, zevně tenkou,, pevnou korou obalená. Vřecka kyjovitá, výtr. 

 kulaté, oddálené hrubě ostnité, bledě žlutavé, 19 — 21 //. V stáří silně 

 aromatická. 



V lesích všeho druhu, hlavně na vlhkých, pisčitych místech při samém 

 povrchu země, někdy i částečně ze země vyniklá. Od červencec do zimy po celých 

 Čechách rozšířená. Sbírá se a dováží také na trhy pod jménem »bílých lanýžů«. 

 y pokrmech jest sice aromatická, ale tuhá. V dospělosti stává se skoro nesne- 

 sitelně aromatickou. Mnohem váženější jest v jižnější Evropě rostoucí druh 

 Ch. magnátům Pico, s povrchem okrově žlutým, glebou načervenalou. Hesse 

 nvháí z Německa ještě 3 druhy, menších rozměrů (2 — -3 cm). 



Elaphomyces Nees. Jelenka. 



Plodnice pravidelně kulatá, velká, zevně tlustou, tvrdou, často 

 bradavčitou korou obdaná, pod níž jest ještě měkčí, dužnatá, sterilní 

 vrstva. Gleba měkká, houbovitá, s hyfami radiálně rozbíhavými, 

 v ní nepravidelně uložena jsou vřecka v hnízdech, beze všech komů- 

 rek. Vřecka kulatá nebo vejčitá, s 8 kulatými, posléz černými, hlad- 

 kými nebo ostnitými, velkými, tlustoblannými výtrusy. Celý vnitřní 

 obs.ah se konečně přeměňuje v černý prach (bez capillitia), zevní 

 kůra ale vytrvává a se neotvírá. 



V lesích hluboko pod zemí rostoucí houby. Z Evropy, uvádí se 24 druhů, 

 většinou na jihu rostoucích. V Cechách budou asi ještě nalezeny E. rubesccens 



909 



