červeným a nevonnoítí se ale ihned od nich liší. L. Marci panis jest mnohem 

 statnější (zvící L. delicios.) a masitější, smutně šedohnědý, úplně hladký s pře- 

 úzkými 1. L. vestipes v}'značuje se přehustou, hrubou rugosností kl. a šedohnědou 

 barvou a silnou vůní. L. camphoratus jest také rugosní, ale jen k okr, a méně 

 hustě a má barvu čokoládově cihlovou s odstínem fialovým. Jest menší, asi 

 jako L. subdulcis, ale tomuto vůbec nepodobný. \'yskytá se v jehličnatých lesích 

 ze všech jmenovaných nejčastěji. L. subdulcis je velmi vzácný, L. vestipes 

 častější a L, Marci panis jen v listnat. lesích vzácně kde pozorovaný V okolí 

 Pražském byl nověji několikráte sbírán. 



L. carnosus sp. n. R. )nasový. Kl. 2 — 5 cm, slaběji mas., skoro ve- 

 sínés excentr., úplné lysý, nepatrně slizký, neloupaný, málo vmáčklý, 

 často se špičatým hrbolkem, vždy více méně nepravid. hrbolkatý a 

 vrásčitý, na okr. slabě oddáleně žebernatý, bledě masový až i cihlové 

 nachový, často s i — 2 kruhy. Tř. šikmo vetknuíý, bledě pleťový, 

 hrul)č rugosní a jamkov., hlavně pod lupeny podél brázditý, hladký, 

 asi 1 cm ti. T.. husté, útlé, úzké, nejprv bílé, pak narůžověle pleťotvé. 

 Ml. hojné, bílé, neměnlivé, velmi palčivé. Výtr. kul. neb trochu 

 ellipt., hrubě ostnité, 8 //. 



\^ dubinách v Krči velmi hojně v květnu 1920 (Zvěř^.), u Zbraslavi, Ra- 

 dotína, Chuchle, v Šárce, Modřanech, také u Babic (Zvěř.). Někdy bývá značně 

 pobledlý. Jest příbuz. L. hysginus Fr., ale již drobností odchylný, L. hysginus 

 jest mnohem \ětší (6 — 12 cm), masitější, nikdy excentr., často na kl. s odstínem 

 lilákovým a s pokožkou nejvýš slizkou. Náš nový druh jest značně menši a 

 tenčeji mas. než L. rufus. Připomíná také mnoho L. mitissimus. 



Amanita granulata Zvára in litt. K. zrnitá. K. pošvaté var. fidva 

 Sch. docela podobná, ale namnoze větší (8 — 12 cm). Kl. na po- 

 vrchu pla\'n'. uprostřed temněji hnědý. Duž. i tř. pomačkáním ví- 

 nové nabíhající. Tř. z největší části v zemi ponoříen a na basi místo 

 volné pochvy věncem hrubých zrn opatřen, jichž pokračování na- 

 lézá se v mládí' na kl. v podobě bradavic. Zrna snadno opadají. 



\' hlinité půdě na lesní pasece u Herm. Městce v červenci 1920 sbíral 

 p. off. 7. Zvára. Podivné přetvoření volné basalní pochvy v zrna souvisí asi 

 s hlubokým ponořením iřeně v zemi. 



A. junquillea Quél. 1876. (A. citrina G. Rob.). K. žonkylová. Viz 

 str. 195. Menší, drO'bný dr., kl. 5 — 8 cm, v mládí skoro kulovitý, 

 pak rozlož., s dlouho dolů sehnutým, jemně rýhov. okr., citrónově 

 žlutý, s bílými, drobnými bradavicemi, jež ale brzo mizí, za vlhka 

 trochu slizký. Tř. asi dvakrát delší pr. kl., dole mírně napuchlý, 

 měkký, šťavnatý, celý bílý, nad basí s odstálým, obřizné ufatým, 

 volným, úzkým límečkem botkovým, nad nímž v mládí bývají ještě 

 I — 2 mizivé kroužky. Bílý prstenec nahoře brzo mizí. L. bílé. útlé, 

 šir. Výtr. široce krátce ellipt., k basi stáž., s velkým těl.. 10 — 12 u. 



914 



