13 



några kemister uppgår ända till 7 procent af den torkade 

 massans vigt, äro de bland de mest närande af vextrikets 

 alster och ofta nästan lika födande som kött. 



Fruktan för de giftiga svamparne torde kanske hufvud- 

 sakligen hafva hindrat ett vidsträcktare bruk af vår svamp- 

 rikedom; men fastän det visserligen är nödvändigt att noga 

 ihogkomma, det mänga svampar äro giftiga, bör dock fruktan 

 för dessa endast varna till försighet och inhämtande af kun- 

 skap om svamparne, så att till föda endast säkert kända arter 

 användas, men alls icke afhålja från nyttjandet af alla svam- 

 par*). De många tusende familjer, som endast genom ätliga 

 svampar uppehålla lifvet, omnämnas ej, men historien känner 

 deremot noga namnen på de, synnerligen förnäma personer, som 

 blifvit afsigtligt eller af våda förgiftade af de skadliga. Den 

 stora uppmärksamhet, som sådana olycksfall förorsaka i de 

 länder, der svampar allmänt insamlas, bevisar fuUväl sällsynt- 

 heten af dylika olyckor, som med iakttagande af nödig upp- 

 märksamhet vid insamlandet och kontroller vid försäljandet å 

 torgplatserna, i likhet med hvad i utlandet är fallet, böra kunna 

 fullkomligt undvikas. Slutligen må anmärkas, att de verkligen 

 giftiga arterna äro få, de ätliga talrika; men det oj emnf övligt 

 största antalet svampar, äfven med uteslutande af de lägre 

 klasserna, äro af så lös eller seg, ja trähård beskaffenhet, att 

 det ej kan komma i fråga att vilja begagna dem som närings- 

 medel. 



Att föröfrigt många personer, särdeles sådana som hafva 

 dålig matsmältning, hafva ätit sig sjuka af oskadliga svampar, 

 är icke underligare, än att man blir illamående genom omåttligt 

 förtärande af hvad kraftig mat som helst. Derför är det också 

 af vigt, både för smaken och nyttan, att vid tillagningen krydda 

 svamparne med sådana ämnen hvilka befordra matsmältningen, 

 såsom persilja, lök, peppar, olja, ättikaoch dylikt. Manharpåstått 

 att svamparnes giftiga egenskaper aftaga mot norden och dervid 

 anfört såsom skäl, att vissa nordiska folkslag, såsom Ryssarne, 

 utan urskiljning fortära äfven giftiga arter, men detta torde 

 väl mest vara beroende på tillagningssättet, hvarigenom giftet 



*) Tvifvelaktiga arter kan man försöka på hundar eller kattor, begynnande 

 med ej alltför stor dosi?. 



