14 



före tillredningen utdrages, ty vi se t. ex. råa Flugsvampen i 

 Siberien och pä Karaschatka utöfva fullt lika giftiga verkningar 

 som i något annat land. 



Skulle trots all varsamliet svampförgiftning inträffa, hvilket 

 vid de drastiska (häftigt verkande) svampgifterna yttrar sig 

 genom starka magplågor, törst, kräkningar, uppsväldt underlif, 

 ständiga stolträngniiigar ni. m. samt vid de narkotiska genom 

 allmän mattighet, sönmsjuka, yrsel, kramp, fanighet — hvilka 

 symptomer försvinna sedan det narkotiska ämnet blifvit aliägs- 

 nadt nr kroppen — bör man hastigt tillkalla läkare samt dess- 

 utom genast, genom intagande af 6 ort (2 lod) engelskt salt 

 och ett kräkmedel, utdrifva giftet. Ofta uppstår kräkning af 

 sjelfva giftet och denna påskyndas genom ett kräkrots- eller 

 kräksalt-pulver, eller i brist deraf genom ymnigt förtärande af 

 ljumt vatten med smält smör, samt genom fingrets instickande 

 i halsen; en matsked Ricinolja tages derjemte hvar fjerdedels 

 timme tills verkan följer, eller i värsta fall sättes klystir af 8 

 ort tobak, kokade i 40 kubiktum vatten. Fortfara kräkningarne 

 länge tfter det de förtärda svamparne afgått, tages starkt 

 kaffe eller andra krampstillande medel. Ofta häfver ett kräk- 

 medel det onda, men ifall giftets verkningar yppa sig först 10 

 å 12 timmar efter svamparnes förtärande, biir kräkmedel öfver- 

 flödigt och man nyttjar då endast afförande medel. Ättika och 

 syrliga safter, koksalt och svafvelether frigöra svamparnes gift- 

 ämne och fa derföre ej förtäras innan allt giftet blifvit uttömdt. 



Svamparnes lukt och smak är mycket olika för olika arter. 

 De flesta bland hattsvamparne hafva en egendomlig lukt, som 

 deraf fatt namnet svamplukt, och som vanligen är mer eller 

 mindre utpräglad, äfven då de hafva en annan tydlig lukt. 

 Många hafva en behaglig mer eller mindre stark lukt af nymalet 

 mjöl, såsom fallet är med flera Musseroner, Mjölskiflingarne, 

 samtliga Champignonerna samt några Rörsoppar och Tickor, 

 och alla svampar som hafva denna lukt äro ätbara. Många af 

 Brosksvamparne lukta lök, hvita Majskiflingen kokt kött, de 

 flesta Rörsopparne och Tickorna samt Oxtungsvampen hafva 

 en mild syrlig lukt. Både lukt och smak äro starkast hos de 

 svampar, som uppvext i oinvexlande regn och vackert väder; i 

 mycket fuktig väderlek bli de vattenaktiga och nästan luktlösa. 

 Alla arter med vidrig lukt böra 'sorgfälligt undvikas, emedan 



