32 



del, h vårföre ock föregående arts vårtlika fläckar på hatten 

 saknas. Dess färg är hvit, ljusgul eller ljusgrön, sällan brun- 

 grön. Foten är \^eåi\\\ lökformigt iippsvälld, \)'6]\\g S2imt försedd 

 med glesa fjäll. Vanligen är den ihålig endast upptill, sällan 

 full eller alldeles ihålig. Köttet och fröskifvorna äro alltid 

 hvita. Lukten är något, fastän ej obehagligt fi-än. 



Ofläckade Flugsvampen förekommer mest i de sydliga land- 

 skapen. Deremot träffas allestädes, fastän sällan talrik, en 

 närstående art, Fläckiga Flugsvampen (Agaricus (Amanita) 

 Mappa, Fries) med hyile uppsprickande pä midten, så att 

 nedra delen med tydlig kant lökformigt omger foten och den 

 öfra bildar oregelbundna fläckar pjå hatten, hvars färg är hvit 

 eller ljusgul. Till lukten är den fränare än föregående. 



I likhet med de flesta Flugsvamparna äro dessa båda arter 

 mycket giftiga. Med iakttagande af ringaste uppmärksamhet 

 kunna de svårligen förvexlas med Charapignoner, hvilka hafva 

 mild lukt och angenäm smak samt sakna det allmänna hvlle, 

 som omger alla späda Flugsvampar. Dessutom hafva Champig- 

 nonerna brunt fröstoft, Flugsvamparna alltid hvitt, likasom 

 fröskifvorna, hvilka sistnämnda hos något utvexta Champigno- 

 ner blifva rödaktiga eller mörkbruna. 



Stolt Fjällskiäing (Agaricus (Lepiota) procerus. Scop.). 



Fig. 1. 



Frän öfriga grupper af Skiflingar med hvitt fröstoft skiljas 

 FjäUskiflingarna lätt genom sitt vid hatten fastvexta, vanligen 

 i form af fjäll qvarsittande hylle, som icke qvarlemnar några 

 spår vid fotens nedra ända, genom sin från fröskifvorna skilda, 

 ihåliga fot, samt genom en ursprungligen med hattens öfverhud 

 sammanhängande ring, som hos flera arter fri omger foten. 

 Denna är mera broskartad än köttig samt ihålig eller inuti 

 fylld med ulliga eller spindelväfsartade tågor. FjäUskiflingarna 

 vexa heldre på slättbygden än i skogbevuxen bergstrakt samt 

 älska gräsbevuxna platser. De framkomma mot hösten och 

 äro alla ätbara, om ock några genom sin mindre köttighet äro 

 af föga värde, och somliga för mången vidriga genom lukt och 

 smak af rättikor. 



