51 



Den fortares mågenstädes utan menliga följder, såväl rå som 

 tillagad, men då några författare angifvit den såsom giftig, 

 torde den böra undvikas, särdeles som dess kött är segt och 

 mindre välsmakande. 



Pipsvampar (Polyporei. Fries). 



Fruktlagret sitter under hatten och är pijngt. Hos några 

 slägten öfvergå piporna till skifvor — aldrig till taggar — 

 som dock aldrig utgå från foten, utan antingen äro concentri- 

 ska eller hoptrasslade, men äfven på dessa synes i kanten spår 

 efter pipor. Pipsvamparna utgöra en naturlig länk mellan Skif- 

 svampjir och Taggsvampar samt öfvergå genom de lägst stående 

 slägtena till Disksvaraparnas familj. En stor del äro mycket 

 köttiga, de främsta slägtena ofta saftiga och utgöra i flera 

 länder en väsendtlig del af landtfolkets föda, råa eller tillagade 

 under sommar och höstetid, samt under vintern insaltade eller 

 torkade. Af Pipsvamparna upptagas här endast tvenne slägten. 

 Rör soppar (Boletus). Fruktlagret olikartadt It att ens 



kött, bestående af från denna och sinsemellan lätt 



skilda rör eller pipor. 

 Tickor (Polt/porus). Fruktlagret likartadt hattens kött, 



och med denna utgörande en sammanhängande massa, 



hvari rören endast utgöra insänhiingar. 



Rörsopp (Boletus. Dill). 



F7'öpiporna (fruktlagret) sitta under och äro af olika sub- 

 stans med hatten samt bestå af tätt sammanpackade, ihåliga 

 pipor eller rör, som lätt kunna skiljas både från denna och 

 från hvarandra. Hatten är alltid regelbunden, mjuk, saftig och 

 mycket köttig med fot i midten, och denna köttig, rund samt 

 ofta nätådrig. Många arter hafva hylle. Rörsopparna vexa alla 

 på jorden, aldrig i tufvor, mest i skogsmark och vid vägar un- 

 der sommar och höst, särdeles under mycket regniga och varma 

 somrar, samt utgöra genom siii talrikhet och sitt saftiga kött 

 det såsom födoämne vigtigaste slägte bland svamparna. De 



