56 



hatt af 2 — 12 tums storlek med gula, i mynningen röda frö- 

 jnpor, hvilka i likhet med köttet vid brytning blåna i luften. 

 Smaken är god, lukten ingen, fröstoftet brungult. Den vexer 

 öfver större delen af landet, helst i löfskos från högsommaren. 



Till undvikande af olycka kan man ej nog mycket påpeka 

 att som allmän regel bör ihågkommas, det alla rörsopparter, 

 hvilka liafva fröpipor med röd mynving, höra noga förkastas. 



Sträf Rörsopp (Boletus scaber. Fries.). 



Fig 18. 



Sträfva Rörsoppen tillhör den grupp af ätbara Rörsoppar, 

 som hafva livita fröpipor och gråbrunt eller rostbrunt fröstoft. 

 Den skiljer sig från alla öfriga, genom sin uppåt afsmalnande 

 fot, 2 — 6 tum hög och 1 — H tum tjock, till färgen hvit eller 

 gråhvit och skrojiig af vårtor eller tilltryckta fjäll. Hatten är 

 hvälfd, glatt eller finluden, i väta något klibbig, köttig, 2 — 6 

 tum bred och till färgen tegelröd, smutsbrun, gulaktig, askgrå, 

 olivgrä eller rent hvit med grön anstrykning. Fröpiporna först 

 hvita, men äldre smutsiga af rostfärgadt fröstoft, fruktlagret 

 djupt inböjdt rundtomkring foten och detta mer, än hos någon 

 annan art. Hattens och fotens kött är hvitt, men mörknar lätt 

 i luften och svartnar vid kokning, lukten angenäm och smaken 

 i friska tillståndet något svrlig. 



Af alla svampar äi" troligen denna hos oss den allmännaste 

 öfver hela Skandinavien, särdeles i skogs- och bergstrakter, der 

 den träffas under sommar och höst, samt går i fjällen öfver 

 trädgränsen. Fastän icke bland de läckraste, utgör den dock 

 en sund och närande spis, som genom sin ymnighet kan blifva 

 af stor vigt i de mindre bemedlades hushållning. Den bör 

 plockas ung, emedan den i likhet med alla öfriga Rörsoppar 

 begärligt angripes af insekter. 



Ticka (Polyporus. Michel.). 



Friiktlagret är af samma substans som hattens kött och 

 kan endast med svårighet skiljas derifrän samt bildar deri 



