69 



Nära beslägtade med Murklor och Stenniurklor äro Hel- 

 vellerna (HelveUa L,), af hvilka flera arter hos oss förekomma. 

 De afvika från bepge föregående slägten derigenom, att disken 

 är tillbakahöjd, bildande en flikig och oregelbunden 2 — flerspetsad 

 mössa (hvaraf dessa svampar flerestädes kallas Biskopsmössor). 

 Mössan är föröfrigt uppblåst och slät, ej försedd med åsar. 



Alla arter af detta slägte hafva en svagt behaglig eller 

 ingen lukt samt äro ätbara. De växa på sankare mark än de 

 egentliga Murklorna och blifva ofta betydligt större än dessa; 

 Jätte-Helvellen (HelveUa Gigas Krombh.) af ända till en fots 

 höjd och bredd samt 1 skålpunds vigt. 



Afrikansk Tryjffel (Terfezia Leonis. TuL,). 

 Fig. 30. 



Bland Kärnsvamjyarnas familj (Pyrenomycetes Friesj, hvil- 

 kas kännetecken förut blifvit uppgifna, utgöra Tryfelsvamparne 

 (Tuberei) en egen, skarpt begränsad och högeligen afvikande 

 grupp — synnerligast utmärkt genom sitt underjordiska vext- 

 sätt och sin knöllika form, hvarföre de ända till sednaste tider 

 varit med Buksvamparne förenade, bland hvilka äfven många 

 till yttre utseendet med dem alldeles öfverensstäm mande före- 

 komma. 



Af Tryff"el arterna, hvilka alla anses såsom utmärkta läcker- 

 heter, är hittills blott en enda, den Afrikanska, funnen inom 

 Skandinavien och denna endast i Östergöthland, dock torde 

 den flerstädes förekomma, särdeles på Ölands och Skånes sand- 

 fält tillsammans med Solvändan (Helianthemurn) på hvars 

 rötter den i sitt egentliga hemland uppsökes. Den liknar till 

 form, färg och storlek en mindre potatis, med fint, kvitt eller 

 ljust brunhvitt skal; fast, hvitt eller hvitaktigt, äldre af ljusare 

 ådror marmoreradt kött, hvari ligga de klotrunda frösäckarna, 

 som innehålla små runda, taggiga fröstoft. Den vexer på 

 hedar eller i gles skog på sandbotten med 1 — U tums tjock, 

 ullig rot, som antingen utskjuter från ett barr, eller äro flera 

 efter hvarandra perlbandslikt fastade vid rötterna af Solvändan, 

 hvars olika arter den företrädesvis synes älska. Knölarna vexa 

 3 — 7 tum under jorden och ligga de ej alltför djupt, upp- 

 skjuta (le denna vid mognaden, hvarigenom deras vextort ofta 



