20 Mötet den 3 november 1900. 



M. lamprosperma Cham., frön större, 1,4 eller vanligen 

 1,5 mm långa, 1,15 — 1,25 mm breda, starkt glänsande, släta, 

 tunnskaliga, med under mikroskopet tydligt framträdande ytceller; 

 dessa långsträckta, oregelbundna, med böjda mellanväggar och 

 svagt hvälfd yttre vägg; spricka i regeln sönder vid pressningen. 



M. rivularis Gmel. uppfattas af många nyare författare 

 som en från M. minor och M. lamprosperma skild art. De 

 exemplar jag sett af M. rivularis från Kontinenten ha till frönas 

 byggnad öfverensstämt med M. minor: hos några ha de dock 

 varit något glänsande och med något smärre knölar, men för 

 öfrigt alldeles lika. Fröna hos M. rivularis uppgifvas af de 

 flesta såsom glänsande, så t. ex. af P. Ascherson och P. Grsebner 

 (Flora des Nordostdeutschen Flachlandes, p. 293) såsom: »fein- 

 höckrig, glänzend», af A. Garcke (Flora von Deutschland. 24 

 uppl., p. 147) såsom: »sehr fein-knötig-punktiert, glänzend», 

 medan fröna af M. minor betecknas såsom: »knötig-rauh (höck- 

 rig), fast glanzlos» och de hos M. lamprosperma såsom: »glän- 

 zend, spröde»; ingenting framhålles således om strukturen i 

 öfrigt på fröna hos M. lamprosperma. Såsom förut framhållits 

 finner Chamisso fröna hos M. minor och M. rivularis vara all- 

 deles hka, medan de hos M. lamprosperma angifvas såsom glän- 

 sande, större etc. Alla öfriga karaktärer, hvilka anses för M. 

 rivularis utmärkande, synas mig af mindre vikt, hvarför jag är 

 böjd för att anse den såsom en af lokalen, starkare rinnande 

 källdrag, frambragt form af M. minor, detta med så mycket 

 större skäl, som alldeles analoga former äfven finnas af M. lam- 

 prosperma, hvilka former då lika väl kunde anses berättigade 

 till arträtt, något som dock förefaller mig mindre riktigt. 



Alla exemplar af Montia fontana L. från Finland och 

 norra Skandinavien jag varit i tillfälle att granska tillhöra utan 

 undantag M. lamprosperma Cham. Bägge de i H. M, F. ed. II, 

 p. 51 upptagna formerna, Mojitia fontana var. minor (Gmel.) 

 och var. rivularis (Gmel.) saknas alldeles inom det finska fiora- 

 området. Af M. minor har jag sett skandinaviska exemplar 

 endast från Skåne samt dessutom från flere lokaler på Kon- 

 tinenten, där den synes vara den allmänt utbredda arten och 



