40 Mötet den 1 december 1900. 



Gentemot professor Saelans uttalande å senaste möte fram- 

 höll herr B ren ner att Alnus incana var. glahra Blytt vore en 

 verkligen existerande ehuru sällsynt form. Att rottelningar af 

 A. incana i själfva verket hafva glatta blad, hade föredr. äfven 

 på var. virescens Whlnb. observerat, exempelvis på de nord- 

 österbottniska stränderna, men äfven fullvuxna själfständiga träd 

 eller buskar med glatta blad förekomma, ehuru sällsynt, och 

 dessa, hvilka säkerligen af Blytt afses, då han omtalar omkring 

 manshöga buskar med rundade blad, är det som bilda den i 

 fråga varande varieteten. Äfven på herbarie-exemplar igen- 

 kännas telningarna på sina långsträckta, äggrunda, spetsiga och 

 starkt spetsigt dubbelsågade blad, då deremot bladen hos var. 

 glahra äro små, runda och trubbiga samt småsågade eller svagt 

 rundadt dubbelsågade. Såsom kändt variera gråalens blad mycket 

 med afseende å hårigheten, ifrån tätt hvitfiltade eller silkesludna 

 och tät gråludna till gleshåriga eller nästan glatta, och kan man 

 i betraktande häraf redan a priori antaga, att vid denna varia- 

 tion äfven den andra ytterligheten eller fullkomligt hårlösa blad 

 skall ernås, hvilket, som sagdt, äfven i sjelfva verket är fallet. 

 Denna omständighet framhålles redan i Flora lapponica af Wah- 

 lenberg, hvilken man väl måste antaga hafva tagit endast full- 

 vuxna exemplar i betraktande. Uppställningen af var. glahra 

 Blytt, sannolikt inbegripen i Wahlenbergs var. virescens, synes 

 alltså vara fullt berättigad. 



Professor A. O. Kihlman uppmanade till insamling af 

 grankottar under vinterns lopp och yttrade därvid följande: 



Kuusi on viime kesänä tehnyt tavattoman paljon käpyjä. 

 Ainakin Suomen etelä- ja keskiosissa övat kuuset enimmäkseen 

 niin täynnä hedelmiä, etta niiden paljous voi käydä latvan kestä- 

 vyydelle arveluttavaksi, jos talven kuluessa jäätyvä lumiräntä ja 

 ankara tuuli vielä panevat sen lujalle. Muutamissa puissa on 

 käpyjä niin sakeasti etta tuskin enää näkee latvan oksia ollen- 

 kaan ja pienistä näreistäkin voi niitä tavallisesti repiä runsaan- 

 laisesti. 



Mielestäni olisi syytä käyttää täta tilaisuutta paremmin tu- 



