A. W. Granit, Om fjällemmeln och dess vandringar. 113 



författare anför ett uttalande af E. Weinberg, att »skogslem- 

 larna allmännast förekomma i större granskogar, där riklig skugga 

 finnes och marken är fuktig samt tätt beväxt med mossa». Detta 

 tyder på att äfven skogslemmelns föda utgöres af mossor, före- 

 trädesvis de mera fuktfordrande arterna. Också tyckes dess 

 mörka färgteckning anpassad efter en något saftig vegetation, i 

 motsats till fjällemmelns, som fullkomligt harmonierar med fjäl- 

 lens och myrarnas gula ton 1 ). 



Talrikast förekommer fjällemmeln utbredd inom björkregio- 

 nen enligt Collett 2 ), Pleske 3 ) och Nehring 4 ), men är ej häller, 

 enligt hvad jag i Finland iakttagit, sällsynt på vissa lokaler inom 

 den öfre barrskogsregionen. Den flyr öppna marker och håller sig 

 helst till löfskogar, där snön är mindre sammanpackad och un- 

 dervegetationen frodigare. Gångarna gräfver den företrädelsevis 

 nära träden eller i allmänhet på skyddade ställen, där snön 

 kvarligger orubbad vintern om. Inom Regio subsilvatica Whlnb 

 föredrager den blandade bestånd, särskildt de s. k. Hyloco- 

 mmm-moarna, framför rena tall- och björkskogar. 



När lemmeln vid de större periodiska vandringarna öfver- 

 raskas af vintern i låglandet uppsöker den björkdungar, ängar 



veterligen, icke observerats. Den norska lemmeln liknar måhända häri den 

 norska renen, som i de nordliga amten af omständigheternas tvång blifvit 

 barkätare, anf. st. s. 328. 



*) Den närstående cirkumboreala ob-lemmeln (Myodes obensis Brandt) 

 är i öfverenstämmelse med den öppna tundrans färgskiftning monotont gul- 

 aktig, endast den öfra delen af hufvudet är svart. Den hyperboreala cir- 

 knmpolära halsbandslemmeln (Myodes torqvatus Pallas) anlägger vinterdräkt, 

 om sommaren är den vackert brokig. Angående deras utbredning jmfr. v. 

 Middendorff anf. st. ss. 977- 988 och 947—948. 



2 ) Anf. st. s. 328. 



3 ) -Der Lemming ist so streng an diese Region (Regio subalpina) 

 gebunden, dass in den Zeiträumen zwischen zwei Wanderungen seine hori- 

 zontale und verticale Verbreitung mit der Ausdehung dieser Pflanzenzone 

 iibereinstimmtj. Anf. st. s. 54. 



4 ) Die geographische Verbreitung der Lemminge in Europa, jetzt und 

 eheinals. Gcea. Jabrg. XV 1879 samt Ueber Tundren und Steppen der Jetzt- 

 und Vorzeit. Berlin 1890. 



8 



