Societas pro Fauna et Flora Fennica 



1871—1896. 



En kort återblick 



af 



J. P. Norrlin och J. A. Palmen. 



När Societas pro Fauna et Flora Fennica den l:sta novem- 

 ber 1871 firade sin halfsekelfest, skedde detta med glada kän- 

 slor, såsom många bland oss då närvarande säkerligen ännu 

 minnas. Ifrån en ringa början hade Sällskapet efter hand hunnit 

 den utveckling, att varaktiga spår af dess verksamhet för utfor- 

 skandet af vårt lands lefvande natur tydligen kunde skönjas. Bryd- 

 samma tider hade gått till ända, och under det lugna skede, 

 som derpå följt, hade Sällskapet klart fattat sin uppgift och 

 småningom vunnit en visserligen anspråkslös, men dock fast ställ- 

 ning, samt kunde med förtröstan se framtiden an. Vi hade då 

 äfven glädjen att i vår krets ännu se trenne af Sällskapets stif- 

 tare och flere andra, som varit med under de tidigare åren i 

 Helsingfors. Bland de äldre deltagarene i festen fanns äfven man- 

 nen som, nära förtrogen med Sällskapet och varmt tillgifven 

 dess sträfvanden, var i stånd att fullt objektivt för oss skildra 

 de förflutna 50 årens växlande skiften och äfven åtagit sig 

 detta värf. 



Sällskapets mångårige vän, professor Adolf Moberg redo- 

 gjorde då för dess öden, på ett sätt som de allra flesta af oss 

 känna. Men i dag står i Sällskapets krets också en yngre gene- 

 ration, som kanske är mindre bekant med vårt samfunds tidi- 

 gare utveckling. Det synes derföre icke olämpligt att i görli- 

 gaste korthet först antyda dessa öden, innan vi gå att se tillbaka 

 på det qvartsekel, som nu senast förflutit. 



