122 Societas pro Fauna et Flora Fennica 1871 — 1896. 



I dag har åter ett qvartsekel förflutit. Sällskapet har under 

 lugnt arbete fortgått på den förut angifna vägen, följande i 

 hufvudsak samma program. De, som då voro äldre, hafva till 

 stor del gått bort, — endast några vördnadsvärda hafva trotsat 

 tiden. Vi andra åter, som då voro unga, hafva försökt göra 

 hvad vi förmått och hvad de yttre omständigheterna tillåtit. Också 

 af oss upplefva blott få hundrade årsdagen, men en hel skara 

 yngre står nu beredd att i sin tur arbeta, och de skola få draga 

 försorg om sekulardagen år 1921. 



Då nu 75-årsdagen i och för sig eller i Sällskapets hittills 

 utvecklade verksamhet icke innebär något i högre grad märk- 

 ligt, ej heller plägar jemnställas med half- eller helsekeldagen, 

 så har Sällskapet trott sig böra blott genom en anspråkslös 

 sammanvaro fira denna dag. De förgångna 25 åren stå för öfrigt 

 oss ännu alltför nära, för att fullt objektivt kunna bedömas. 



Men en kort orienterande återblick må vi i alla fall kasta 

 på det senaste qvartseklet Det tillkommer alltid den för ögon- 

 blicket verksamma generationen att känna sig stå i organiskt 

 samband med det förgångna, för att i känslan häraf kunna 

 säkrare gå framtiden till möte. 



Under nu ifrågavarande period har Sällskapet öfver huf- 

 vud bibehållit samma yttre gestaltning som tillförene. Stad- 

 garna af den 2:dra november 1858 hade genomfört en verklig 

 metamorfos af Sällskapet, och efter denna har icke yppat sig 

 någon orsak till väsentligare formförändringar. Men tiden för- 

 kofrar allt; och helt omärkligt hafva en del mindre förändringar 

 visat sig önskvärda. I och för publikationerna tillsattes år 1860 

 ett redaktionsutskott, hvilket dock till en början var af jemförel- 

 sevis ringa betydelse men senare erhöll jemväl andra uppdrag. 

 Vidare blef det öfligt att för inträde i Sällskapet räkna på en 

 viss vetenskaplig eller annan kompetens; bibliotekets vård kräfde 

 år 1878 att en särskild bibliotekarie utsågs, och beträffande 

 fonderna befunnos vissa nya bestämmelser nyttiga. 



För att tillgodose dessa och dylika behof enades Sällska- 

 pet på årsmötet 1894 om en ny lydelse af stadgarna, och blefvo 



