38 Mötet den 3 december 1898. 



syntes förekomma allmänt på Dovre, Det är denna uppgift jag 

 härmed ber att få beriktiga. En närmare granskning af mina 

 Alcliemillce från Dovre har gifvit vid handen att i själ f va vär- 

 ket intet enda exemplar tillhör Alch. ohtusa: hvad jag vid flyk- 

 tigt påseende höll för denna art, har till öfvervägande del visat 

 sig vara Alch. alpestris. Då Alchemilla-koWeklionen i Herbarium 

 fennicum på amanuensen Harald Lindbergs initiativ blifvit öfver- 

 sänd till släktets kände monograf, d:r Buser i Geneve, har jag 

 ej nu varit i tillfälle att åny genomgå densamma. Jag känner 

 mig emellertid lifligt öfvertygad om, att resultatet af en revi- 

 sion skall utfalla såsom i of van anförda fall — de nordfinska 

 och lappska AlchemiUa-f ormer, hvilka härintills uppfattats som 

 A. ohtusa, skola säkerligen till öfvervägande del af specialisten be- 

 tecknas såsom tillhörande A. alpestris. Däremot har jag från Åland 

 och Nyland (Kyrkslätt) sett Älchemilla-^ ormer, som fullständigt 

 öfverensstämma med sydsvenska och sydnorska exemplar af 

 A. ohtusa. Denna art synes sålunda i Finland icke vara någon 

 utprägladt nordisk form. 



I anslutning till detta beriktigande tillåter jag mig äfven 

 denna gång framhäfva såsom min mening att det i Herbarium 

 fennicum uppbevarade AlchemiUa-xndiievmXei vid tiden för rektor 

 Brenner och mina egna — såsom interimistiska uttryckligen 

 betecknade — bestämningar var alltför bristfälligt och otillräck- 

 ligt, alltför okritiskt och planlöst hopsamladt, att därjämte vår 

 kännedom om Alchemilla-iovmevn^i vid samma tidpunkt var 

 alltför sväfvande för att några allmänna slutledningar angående 

 dessa intressanta växters utbredning i vårt flora-område då kunde 

 anses vetenskapligt berättigade. 



Student A. K. Cajand er framlade nedannämnda i Olo- 

 nets-Karelen förliden sommar af honom och student J. I, Lind- 

 roth insamlade Salix-ioxmev: 



l:o Salix viminalis. Af denna för landet nya art, som är 

 en karaktärsväxt i norra Rysslands elfdalar, hade ett tiotal låg- 

 växta, unga buskar anträffats på stranden af Onega vid Vos- 

 nesenje och Schoksu. Föredragaren ansåg troligt att dessa 



