52 Mötet den 4 februari 1899. 



höra således den vanliga finska formen, Alla fyndorter för fos- 

 sil Najas marina ligga nära intill artens nutida växtplatser. 



På vidstående bild har jag aftecknat delar af de finska 

 iYayas-arterna äfvensom af den icke finska N. minor, dels af 

 recent, dels af fossilt material. Af dessa teckningar framgår 

 huru olika bladslidorna och bladkanten äro beskaffade hos N. 

 minor, N. tenuissima och N. fiexilis. Afven fröna visa stor 

 olikhet, dels hvad form och storlek beträffar, dels i fröskalets 

 byggnad. Vid mikroskopisk undersökning af fröskalet från ytan 

 visar sig detta bestå af mycket olika formade celler hos de 

 särskilda arterna. Äfven på fossilt material är detta mycket 

 lätt att iakttaga, och, då skilnaderna äro så stora, är det ej 

 heller någon svårighet att äfven på dylikt material särskilja de 

 olika arterna; härvid tänker jag dock endast på X. marina, A". 

 tenuissima och N. fiexilis och ej på A\ minor, af hvilken sist- 

 nämnda jag ej haft tillfälle att se fossila frön. 



Frön af våra finska arter kunna igenkännas på följande 

 karaktärer (endast de ytliga upptagas): 



Najas marina: frön matta, 3 — 4 mm långa och 1..5 mm 

 breda; ytceller stora, ej ordnade i rader, oregelbundna, iso- 

 diametriska blandade med rektangulära (2 — 3 gånger längre än 

 breda), cellumen 3 — 4 gånger bredare än cellväggen. 



Najas fiexilis: frön glänsande, 2.3—2.8 mm långa och 0.75 

 — 1 mm breda; ytceller ordnade i tämligen regelbundna rader, 

 små, isodiametriska blandade med mindre rikliga rektangulära 

 (2 — 3 gånger längre än breda), cellumen vanligen af cellväggens 

 bredd eller smalare. 



Najas tenuissima: frön glänsande, 2.5 — 3 mm långa och 

 0.5 — 0.6 mm breda; ytceller regelbundet ordnade i rader, lång- 

 sträckta, 4 — 9 gånger längre än breda, cellumen något — 2 gån- 

 ger bredare än cellväggen. (Isodiametriska och korta, rektangu- 

 lära celler förekomma endast i yttersta spetsarna af fröna). 



