Årsmötet den 13 maj 1899. 89 



Af naturliga orsaker har Sällskapet varit förberedt på att 

 desse åldrige hedersmans dagar voro räknade. Men allde- 

 les oförutsedt kom ett annat dödsbud, det att Aulis Wester- 

 lund den 7 december 1898 rycktes bort från en löftesrik fram- 

 tid, då frukterna af hans verksamhet skulle mogna. Född i 

 Varkaus den 29 januari 1870 blef han student 1888 och filosofie 

 kandidat 1892 samt egnade någon tid dels åt skollärareverk- 



o 



samhet i Tammerfors och Kuopio, dels åt fortsatta studier. Ar 

 1890 besökte han såsom vårt Sällskaps stipendiat Ladoga-Ka- 

 relen, hufvudsakligen i syfte att undersöka bin och andra hy- 

 menoptera, åt hvilka grupper han äfven senare egnade några 

 somrar. Åren 1892 och 1895 vistades han sommartid på Esbo- 

 Löfö, hvarest han särskildt studerade vattenfaunan och kräft- 

 gruppen HmjKicticida. Sin skollärarebana afbröt Westerlund 

 våren 1898, och tillbragte därpåföljande sommar och höst på 

 utrikes ort, med resestipendium af Universitetet och Landtbruks- 

 styrelsen för att i Halle, Budapest, Berhn, Köpenhamn och 

 Wien studera insekternas morfologi och skaffa sig erfarenhet 

 rörande landtbruks-försöksstationers organisation. Omedelbart 

 efter hemkomsten insjuknade han och afled efter få dagars för- 

 lopp. Smärtan öfver hans bortgång kännes för naturalhistoriens 

 vänner så mycket djupare, som förlusten kom alldeles oväntadt. 

 Fullbordat hade han emellertid redan 1890 en uppsats om bin 

 funna i Savolaks, och 1896 anteckningar om HijmenoiÉera fos- 

 soria, äfvensom 1893—94 om Hymenoptera funna i trakterna 

 norr om Ladoga, hvarförutom han lemnat bidrag till Morawitz' 

 arbete om Karelens Fossoria (1893). Men vigtiga iakttagelser 

 blefvo efterlemnade i manuskript, som dock delvis torde kunna 

 offentliggöras. Värdefulla samlingar hafva utaf hans efterlem- 

 nade enka frikostigt öfverlemnats åt Universitetets Museum, där 

 de framdeles kunna tillgodogöras för den inhemska forskningen. 

 Sin lärareverksamhet inskränkte Westerlund icke blott till den 

 vanliga inför skolklassen, utan han vände sig också till en större 

 pubhk genom att såsom medredaktör i tidskriften »Luonnon 

 ystävä» väcka intresse för naturalhistoriens studium öfver huf- 

 vud, och hans uppsatser deruti vitna om både observations- och 



