34 Mötet den 1 november 1902. 



förhållande, att han ingenting nämner om möjligheten af Ta- 

 pÄrmo-infektion, är visserligen egnadt att förringa värdet af 

 hans undersökningar. Men då man betänker, dels att han 

 funnit utpräglade häxkvastbildningar å en växt (Corylus avel- 

 lana), å hvilken någon Taphritia- ari icke torde vara känd, dels 

 den omständigheten, att han i samma arbete omnämner angrepp 

 af Exoascus- arter (Ex. itisititiae och Ex. pruni) — något som 

 synes gifva vid handen att Taphrina-frkgan icke borde för honom 

 vara främmande — synes det mig som om Eriophyes-ariernas före- 

 komst i dessa häxkvastbildningar icke berott på en tillfällighet, 

 utan står i konnexion med sagda missbildningar. Som ytter- 

 ligare stöd härför må ännu erinras därom, att å Salix- arter, 

 isynnerhet å Salix caprea, icke sällan anträffas af Eriophyider 

 förorsakade deformationer, hvilka i mångt och mycket påminna 

 om smärre häxkvastbildningar. 



I anledning af uppgifterna i nyssnämnda engelska arbete 

 har jag för ett par dagar sedan undersökt särskilda häxkvastbild- 

 ningar å björkar, växande i den s. k. Fabriksparken härstädes, 

 och därvid å samtliga häxkvastar mellan knoppfjällen anträffat 

 den af Connold omnämnda acariden Eriophyes rudis Gan. i 

 synnerligen stort antal. Å en del häxkvastar iakttogs intet 

 spår af Taphrina, å ett par andra däremot ett ringa antal 

 sporer; det förtjänar dock framhållas, att årstiden är högeligen 

 olämplig för konstaterandet af förekomsten af Taphrina. Utan 

 att på något sätt vilja fördrista mig att sätta i tvifvelsmål rik- 

 tigheten af Rostrup's, S ad e be ck's, m. fl:s uppgifter angående 

 Taphrina- angrepp såsom faktisk orsak till uppkomsten af häx- 

 kvastar — detta förhållande måste ju anses såsom orubbligt 

 fastställdt — håller jag dock för sannolikt, att äfven Eriophyes- 

 arter kunna, att dömma af Connold's undersökningar må- 

 hända ensamt för sig, men i alla fall såsom medverkande 

 orsak, gifva upphof till häxkvastbildningar å björk och måhända 

 äfven å andra trädslag.» 



I anledning af herr Reuter's föredrag uttalade sig prof. 

 A. Osw. Kihlman i den riktning »att antagandet af acari- 

 derna såsom egentliga upphofvet till häxkvastbildningen hos 



