60 C. A. Westerlund, Etym. och syn. oegentligheter på ornitologius område, 



(häger) och måste därföre skrifvas leueerodea, emedan den 

 sista delen, som innehåller hufvudordet, icke får förändras, 

 utom i några få bestämda fall, vid grekiska ords förvandling 

 till latin. 



7. S. Nilsson kallar i sin Fogelfauna Phalacrocorax 

 cristahis Briinn. (1764) Phol. graculus »Lin.» och citerar »Pele- 

 camis graculus Lin. Fauna Suec. p. 51 n:o 146'. Men nu 

 inträffar det, att på detta ställe i Linnés fauna väl beskrifves 

 en » Pelecan us » , men utan artnamn! Deti a s ynes Linné 

 hafva glömt utsätta (eller uppskjutit, emedan han vid beskrif- 

 ningen icke uttänkt något lämpligt trivialnamn), liksom han 

 gjort vid 151 och 152 Colymbus, hvilka senare dock fmgo sina 

 resp. namn i »Addenda» p. 5.59, toppskarfven däremot icke. 

 Så vidt jag vet, syntes ej namnet graculus i tryck förr än i XII 

 upplagan af Syst. Nat. (1766). Linné hade dock gifvit äfven 

 denna art ett namn i sin Fauna Suec. ed. 2, men icke på det 

 alltid citerade stället, utan i den före faunans p. 1 befintliga 

 opaginerade »Faunula Suecica», där alla i faunan beskrifna 

 arterna med sina speciesnamn under motsvarande nummer (och 

 med hänvisning till editio 1 för de redan där beskrifna arterna) 

 äro uppräknade. Denna faunula är skrifven och tryckt efter 

 att faunan var tryckt, hvarföre de tryckfel af namn, som före- 

 komma i faunan och i »Errata» rättas, icke förekomma i fau- 

 nulan. 1 denna kallar Linné fågeln Pelecanus aristotilis (efter 

 benämningen i Aldrowand's Ornithologia, 1650: »Graculus pal- 

 mipes aristotelis s. Corvus aquaticus minor»), hvilket namn såle- 

 des efter lagarne för prioriteten tillkommer denna fågel. Men då 

 upptagandet af detta endast skulle ytterligare öka den börda, 

 som hvilar på synonymien, och vi hafva ett godt namn, som 

 endast är tre år yngre, bör man väl använda det, som Briin- 

 nich gifvit. 



8. Sterna macrura Naum., som i våra faunor äfven kallas 

 paradisea Brunn, och arctica Temm., är Linné's Sterna hirmido 

 igpica! Sin första och därtill noggranna vetenskapliga beskrif- 

 ning öfver den lämnar han i sin Gotländska resa (1745, p. 197). 

 Han ansåg den mycket närstående, men alltid frånskilda s. k. 



