114 A. L. Backman, En botanisk resa i Kuusamo sommaren 1902. 



Den 14 juli företogs en två veckors färd till den västra 

 delen af socknen. Öfver Haataja reste jag till Saraniemi, hvari- 

 från jag öfver Särkisaari, Kylmäniemi och Aittaniemi begaf mig 

 till Peniötunturi i Kemijärvi, en half mil norr om sockengränsen. 

 En särskild färd gjordes till Palotunturit. — Trakterna norr och 

 väster om Ylikitkajärvi äro öfverhufvudtaget ytterst sterila. 

 Tallen är så godt som allena härskande. Trakterna norr om 

 Palotunturi och väster om Ailanganselkä ända till Kemijoki 

 torde hufvudsakligen utgöras af tallmoar. 



På Peniötunturis sluttning omväxla gran och tall i 

 tiimligen rena bestånd. Högre upp på sluttningen är granen 

 allena rådande för att på toppen undanträngas af tallen, som 

 når en höjd af 5 ä 6 m. Björken förekommer ytterst sparsamt 

 och blir endast meterhög. Marken beklädes af riklig Calluna, 

 tunnsådd Vaccinium myrtillns, strödd Arctostaphylos alpina och 

 tunnsådd Loixeleuria samt enstaka Lycopodiiiyn selago och L. cla- 

 vatiiTYi äfvensom Pinguicula vulgaris. 



Färden till Palotunturit företogs från Timisjärvi, en gam- 

 mal och rik gård vid sjön med samma namn. Från Koljatti 

 väster om Timisjärvi höjer sig tallmon långsamt mot väster 

 och nordväst för att i Palotunturit nå sin största höjd. Palo- 

 tunturit bestå af två närliggande höjder: Pikku Palotunturi och 

 det egentliga Palotunturi. Palotunturi har en rätt vidsträckt, 

 afrundad topp, som långsamt sänker sig mot söder och små- 

 ningom öfvergår i en skogklädd »vaara». Tallen, som uppnår en 

 höjd af en till tre meter och en tjocklek af 15 — 25 cm före- 

 kommer tunnsådd. På den östra sluttningen finnas dock full- 

 komligt trädlösa partier om 60 till 70 m'-^ samt på toppen dylika 

 om 20 till 30 m^. Granen förekommer enstaka, nående i 

 allmänhet en höjd af endast en meter, tre exx. nådde en höjd af 

 tre meter. Björken (B. puhescens (^ carpatica), nående en 

 längd af två ä tre meter, förekommer vid flere af de rätt tal- 

 rika, små, långsträckta vattensamlingarna. Enen växer tunn- 

 sådd på skyddade ställen. Betiila nana är likaledes tunnsådd, 

 men bildar dock stundom mindre, glesa mattor. 



