182 C. G. Björhenheim, Schinzia Aschersoniana Magn. 



voro brunfärgade och uppnådde en längd af 15 — 20 ^ och en 

 bredd af 13 — 15 ^i. De äro försedda med ett tjockt, tvåskiktigt 

 epispor, hvilket är omkring 2,5 // bredt och försedt med tal- 

 rika, tättsittande förtjockningar, liknande vårtor. 



C. Web er omnämner uti Botanische Zeitung, Jahrg. 42, 

 är 1884, att de af honom undersökta knölarna på Junciis bufo- 

 nius voro af tvänne särskilda slag: dels grenade, dels ogrenade. 

 De af mig i Euraåminne funna voro rundade och ogrenade. 



I en uppsats, »Ueber einige Arten der Gattung Schin- 

 zia,y> uti Berichte der Deutschen bot. Gesellsch. för år 1888 

 omnämner P. Magnus, att han af prof. Ascherson år 1878 

 erhållit rötter af Juncus bufoniiis med knöllika uppsvallningar. 

 Dessa ansåg Magnus vara förorsakade af samma svamp, 

 som den, hvilken åstadkommer liknande knölar på rötterna af 

 Cyperus flavescens och af honom blifvit kallad Schinxia cype- 

 ricola. Senare undersökte Magnus ånyo knölarna på röt- 

 terna af Juncus bufonius och fann dem då vara förorsakade 

 af en annan art, hvilken han efter prof. Ascherson, som först 

 observerat dessa knölar uti Brandenburg, kallade Schinzia 

 Aschersoniana. 



I sin beskrifning öfver ifrågavarande svamp framhåller 

 Magnus, att mycelet växer genom membranen, från en cell 

 till en annan. Vid inträdet i en cell grenar sig ofta mycelet 

 i och för sporbildningen ; hvarje gren blir ett sterigma, som i 

 sin spets afsnör en spor. Sterigmats spets är ofta korkskruf- 

 likt inrullad. 



Sporernas groning har af C. Web er undersökts, och 

 finnes resultatet af hans undersökningar publiceradt uti Bot. 

 Zeitung år 1884, i en artikel »Ueber den Pilz der Wurzelan- 

 schwellungen von Juncus bufonius». Sporernas mognad börjar 

 vid knölens bas och fortskrider akropetalt. 1 slutet af juli äro 

 de bakre cellerna fulla med sporer, medan i knölens främre 

 del ännu blott sterigmer äro synliga. Om sensommaren är hela 

 knölen en enda ockragul spormassa. Sporerna, hvilka gro uti 

 själfva knölen, utskjuta ur sitt inre 1 — 4, oftast 3 hyfer. Dessa 

 genomborra episporet i runda hål. Sällan blifva dessa grodd- 



