210 John Sahlberg, Tvänne för Finlands fauna nya Mycetoporus-arter. 



Masse : 



Stengelhöhe c:a 20 cm. Bliitenstiele bis 10 cm läng. Stiele 

 der Grundblätter 3 — 4 cm; deren Lamina 10X5 mm. Stengel- 

 blätter höchstens 2 — 3 mm breit. Receptaculum c:a 3 mm 

 läng, am oberen Rande c:a 2 mm breit. Griffel der sich eben 

 öffnenden Knospe 10 mm; Region der Fegehaare nur 4 mm. 

 Stamina 7 mm, Antheren kaiim 3 mm läng. 



Die Pflanze gehört nach der Beschaffenheit der Bliite in 

 den Formenkreis der C. pusilla, ist dieser aber habituell wenig 

 ähnlich. 



Der gewählte Name C. muHicaiilis wurde schon einmal 

 von Boissier in Anwendung gebracht (Diagn. V? p. 19), doch 

 hat Boissier selbst denselben in der Flora orientalis (III, p. 

 956) zu Podanthum Persicnni. als Synonym gestellt. 



Tvänne för Finlands fauna nya Mycetoporus-arter. 



Af 

 John Sahlberg. 



På finska arter synnerligen rikt har Staphylinid-släktet 

 Mycetoporus visat sig vara. Redan år 1847 har Mäklin i en 

 akademisk disputation »Ad cognitionem specierum Fennicarum 

 generis Mycetopori Symbolae» anfört 13 arter såsom förekom- 

 mande i vårt land, medan Erichson i sin några år förut utgifna 

 monografi öfver Staphyliniderna upptager endast 9 arter såsom 

 af honom kända från alla jordens länder. Visserligen måste 

 tvänne af Mäklin's arter bortgå, näml. M. crassicornis såsom 

 hörande till annat släkte och M. bicoJor såsom en färgvarietet 

 till M. punctus, men å andra sidan äro ett par af Mäklin's 

 nya arter, M. elegans och M. ruficollis, de prydligaste och mest 

 utmärkta inom hela släktet, hvarför hans arbete ådrog sig den 



