24 Brenner, Abnorma blommor hos Platanthera bifolia. 1. X. 1910. 



diagnos uppgafs emellertid orätt, att alla tre inre kalkbladen 

 äro sporrebärande, i stället för ett inre, d. v. s. läppen, och 

 de två yttre sidobladen, hvilka sistnämnda äro halfmånfor- 

 migt uppåtböjda och, liksom öfriga kalkblad, trubbiga. Af 

 sporrarna, hvilka äro divergerande från hvarandra och lind- 

 rigt krökta, är läppsporren längst, 25 å 30 mm, sidospor- 

 rarna mäta 15 å 20 mm. De inre sidobladen äro tätt slutna 

 till det öfversta smala yttre bladet, tillsammans med detta 

 bildande en öfverläpp. För öfrigt äro blommorna med en- 

 sidigt högervridna fruktämnen ställda såsom hos vanlig Pl. 

 bifolia. 



År 1908 fann jag af en notis i Botan. Centralblatt n:o 

 39, 1908, att ett tresporrigt exemplar år 1898 af S. Som- 

 mier blifvit funnet och beskrifvet i Italien under namn af 

 Pl. bifolia var. tricalcarata Somm. och år 1907 af W. B. 

 Hemsley i England såsom Pl. chlorantha var. tricalcarata 

 Hemsl., hvilka exemplar af den förre förklarats tillhöra 

 samma form. Intresserad af att lära känna dessa exemplar 

 för att få veta, huruvida äfven mitt vore af samma slag, 

 har jag nu efter två års väntan genom härvarande bibliotek 

 lyckats få del af hithörande litteratur, Bulletino della Societa 

 botanica Italiana, 1898 och 1908, samt The Journal of the 

 Linnean Society, vol. XXXVIII, n:o 263 och 267. 



Däraf framgår, att det italienska exemplaret, från ett 

 buskage i Montisoni nära Florens, med sexton blommor, 

 i öfrigt är normalt, utom att de två yttre sidobladen i alla 

 blommor äro litet smalare och mer skärformiga samt vid 

 basen förlängda till en sporre af samma grönaktiga färg 

 som läppsporren och föga smalare, men kortare, af 1 cm 

 längd, samt båda utåt böjda, divergerande från centralspor- 

 ren. Vidare intaga alla blommorna, i följd af fruktämnets 

 vridning, vid basen åt ett håll, upptill åter lika mycket åt 

 motsatt håll, en ställning motsatt den vanliga, näml. med 

 könpelaren nedåt, läppen och de tre sporrarna åter uppåt. 

 I betraktande af det faktum, att alla sexton blommorna visa 

 samma anomali, anser auktor här föreligga hellre en fast 

 form än ett teratologiskt fall. Äfven sedan han jämfört sitt 



