4. III. 1911. Suomalainen, Rantakana, Rallus aquaticus L. 93 



Mietoisten kirkolta Hämeen pitäjästä tulevassa joessa olevan 

 Leinakkalan kosken kivikko- ja heinikkorannalla, eikä ollut 

 osoittanut erityisempää arkuutta silloin kuin mies sen ampui. 



Saatu kpl. on västa toinen alueeltamme tunnettu. Ensi- 

 mäinen saatiin elävänä kiinni eräästä pihasta Helsingin kau- 

 pungissa 19. IV. 1844 (M. von Wright; nykyään suomalai- 

 sessa lintukokoelmassa). On kuitenkin sangen luultavaa, etta 

 se meillä useamminkin esiintyy, mutta jääpi huomaamatto- 

 maksi omituisen, peitetyn elintapansa vuoksi. Se oleskelee 

 useimmiten alavilla seuduilla, aina järvien ja jokien rannoilla 

 hyllyvillä hetteillä heinikoissa, joihin sen on hyva kätkeytyä. 

 Se on liikkeessä melkein vain öisin; silloin sen terävä „pits, 

 pits" tahi „rasp, rasp" ääni kuuluu useimmiten lennossa, har- 

 voin maasta. Muuttoretket tapahtuvat öisin, verrattain ma- 

 talalla. On huomattu etta telefoni- ja telegrafi-johdot vaa- 

 tivat rantakanojen joukosta monta uhria. 



Läheisimmistä naapurimaistamme huomautettakoon, etta 

 laji on Inkerinmaalta toistaiseksi tuntematon, Virossa sangen 

 harvinainen, Liivin- ja Kuurinmaalla se esiintyy niukasti. 

 Gottlannilla se pesii Hasselgren'in *) mukaan jokseenkin 

 yleisesti, erittäinkin Muskemyrissä ja Fardumen järvellä. 

 Ruotsissa sitä on tavattu siellä täällä, ehk'ei kovinkaan har- 

 vinaisena ja näyttää olevan lisääntymässä. Pohjoisimpana 

 se on tavattu Jan Mayenissa (71 P. 1., 8° W. Gr.). Sen var- 

 sinaisin asuinpaikka on Keski-Eurooppa, erittäinkin Saksa ja 

 Alankomaat, mutta on tunnettu Taka-Kaspiasta, Turkesta- 

 nista ja Etelä-Siperiastakin. 



Mietoisista saatu kpl. on vanha $. Tuoreena mitattuna 

 oli koko pituus 265 mm. Siiven pituus ranteesta suoraan 

 kärkeen 123 mm. Pyrstö 62 mm. Nokan pituus on otsasta 

 kärkeen 41 mm, se on juuresta 8,8 mm:n korkuinen ja 7,i 

 mm levyinen. Niska 44 mm, ulkovarvas 43 mm, keskivarvas 

 52 mm, sisävarvas 39 mm ja takavarvas 16 mm. Paino 190 gr. 



l ) Henrik Hasselgren, Gotlands fåglar, Uppsala 1907, pag. 65. 



