116 Korvenkontio, Tutkimusmatkasta Ahvenanmaalla 1910. 8. IV. 1911. 



arvelunaan, etta ne mahdollisesti olisivat peräisin Kaakkois- 

 Karjalasta. Vaikka ei suinkaan ole mahdotonta, etta kysy- 

 myksessäolevat yksilöt todella övat olleet kotoisin maini- 

 tulta seuduin, ei lajia kuitenkaan, katsoen tiedonannon epä- 

 varmuuteen, saata sen mukaan pitää alueellamme varmasti 

 tavattuna. Mainita sopii, etta Nylander'in kokoelmain ek- 

 semplaarit eivät ole tallella Yliopiston kokoelmissa. 



Puheenalaisen kotilon tapasin 13. VII. 1910 Saltvik'in 

 pitäjässä Toböle'n kylan edustalla olevan samannimisen järven 

 pikkusaarella, jonka nimeksi ilmoitettiin Lindholmen. Kas- 

 vullisuus tällä pienellä alueella oli hyvin rehevää; keski- 

 osassaan kohosi saari lehmuksia ja saarnoja kasvavaksi lehto- 

 maiseksi kukkulaksi varjostoineen ja kallionkupeineen. Nil- 

 viäisfauna oli täällä, kuten edellyttää sopi, harvinaisen rikas 

 ja monipuolinen ja oli siinä, paitsi kysymyksessäolevaa muo- 

 toa m. m. Hyalinia cellaria Mull. runsaasti edustettuna. Bu- 

 liminus obscurus esiintyi, ei aivan harvalukuisena, kukkulan 

 kuivemmalla rinteellä ja laella, erittäinkin saarnipuiden ty- 

 vellä, lehtien ja harikkeitten joukossa. 



Täta muotoa voidaan pitää yhä uutena nivelenä liittä- 

 mässä maamme eteläosain nilviäiseläimistöä Itämeren — Poh- 

 janmeren seutujen muodostaman malakozoologisen alueen 

 yhteiseen nilviäisfaunaan. Europassa esiintyy se muuten Sici- 

 liasta aina Pietarin tienoille saakka laajalti levinneenä. Ruot- 

 sissa övat sen pohjoisimmat löytöpaikat West erlund'in 

 mukaan Gotlanti ja Nerike; yleinen on se vain Skånessa ja 

 Gotlannissa. Virossa tapasi sen Luther Räävelissä. 



2. Totesin, etta Acanthinula harpa Say on Ahvenan- 

 maalla aivan yleisesti levinnyt. Ennen viimekesäisiä tutki- 

 muksiani oli se siellä tavattu vain yhdessä paikassa (Kas- 

 vuoren pohjoisjuurella Jomalan pitäjässä). Sellaisilla paikoilla, 

 missa sitä on etsittävä, nimittäin mustikanvarpuja kasvavissa 

 metsiköissä, tapasin sen säännöllisesti etsiessäni (5 uutta 

 löytöpaikkaa). Tämä havainto on sen takia huomattava, etta 

 kysymyksessä on pohjoinen laji, joka puuttuu koko Etelä- 

 ja suureksi osaksi Keski-Suomestakin. Muuta tulkintaa ei 

 juuri voitane tälle ilmiölle antaa, kuin sen, minkä Luther 



