124 O. M. Reuter, De palearktiska arterna af släktet Notostira. 8. IV. 1911. 



mig några analoga fall bland öfriga insekter och artdiffe- 

 rentieringen vanligen tyckes börja med hankönet. 



Artbegreppet kan aldrig blifva fullkomligt ekvivalent, 

 utan måste tvärtom medgifvas en betydande elasticitet. Me- 

 dan vissa arter redan blifvit idiostatiskt och skarpt begrän- 

 sade, kunna andra ännu på ett eller annat sätt bära ett 

 tydligt vittnesbörd om ett för dem och närastående arter 

 gemensamt ursprung. Till denna kategori, som utan tvifvel 

 utgöres af arter, hvilkas differentiering först jämförelsevis 

 sent ägt rum, räknar jag äfven de Notostira-former, hvarom 

 nyss varit fråga. 



A. Semenov-Tian-Shansky har nyligen publicerat en 

 i många afseenden intressant afhandling, „Die taxonomischen 

 Grenzen der Art und ihrer Unterabteilungen". Om jag söker 

 tillämpa de af honom uppställda definitionerna, kan jag be- 

 träffande de Fieber'ska errafrca-varieteterna icke komma 

 till annat resultat, än att dessa måste betraktas såsom skilda, 

 ehuru visserligen först nyligen differentierade species. Väl 

 anför han icke något analogt fall, då denna differentiering 

 ännu skulle sträcka sig endast till det ena könet, och svårt 

 är därför att kunna förutse hans ställning till dylika före- 

 teelser. Men om vi nu hålla oss uteslutande till honorna, 

 så kunna de ofvan omtalade s. k. varieteterna, virescens och 

 ochracea, ingalunda uppfattas såsom endast varieteter, en 

 benämning, hvilken nämnde författare för öfrigt vill ut- 

 mönstra från nomenklaturen, såsom på mångfaldigt sätt miss- 

 brukad, och ersätta med benämningen morfer. De äro där- 

 till alltför beständiga och visa, åtminstone beträffande vissa 

 karaktärer, t. ex. antennernas och benens längd, alls inga 

 öfvergångsformer mellan hvarandra. Icke heller uppträder 

 den ena sporadiskt här och där inom den andras utbred- 

 ningsområde, och ej heller kunna de antagligen, såsom redan 

 framhållits, betraktas såsom säsongvarieteter af en och 

 samma art. Icke heller kunna de uppfattas såsom raser 

 eller subspecies af en sådan, äfven om man tager hänsyn 

 därtill, att raserna stundom kunna vara så starkt differen- 

 tierade, att de nästan hafva ernått det stadium, som måste 



