8. IV. 1911. O. M. Reuter, De palearktiska arterna af släktet Notostira. 127 



allt ännu då och då en anslutning till denna, som måhända 

 tyder på en ännu i vissa detaljer icke fullt afslutad begräns- 

 ning af arten. I detta sammanhang må äfven erinras om 

 det märkliga hanexemplar, som i Berliner-museet finnes från 

 Ostende, och hvilket uppträder med de för ochracea-honan 

 karaktäristiska korta extremiteterna. En likaledes enstaka 

 hona från Ostende, tillhörande denna art, är äfvenså af syn- 

 nerligen stort intresse, då den för släktet Notostira typiska 

 gröna färgen hos denna ersätter den för ochracea karaktä- 

 ristiska gula. Förekomsten af en sådan varietet, som jag 

 benämnt var. atavus, tyckes yttermera tala för riktigheten 

 af ofvan anförda teorier. Likaledes må nämnas, att såväl 

 af N. erratica som af N. caucasica anträffats ett honexemplar, 

 som alldeles saknar de svartstrimmiga teckningarna och må- 

 hända utgör endast en tillfällig aberration, men kanske ock 

 företer en atavism, som går ännu utöfver de till Notostira- 

 gruppen hörande släktena tillbaka till de typiskt enfärgade 

 mirarierna. Jag har kallat dessa varieteter N. erratica var. 

 ancestralis (1 <j> från Montpellier) och N. caucasica var. de- 

 picta (1 £ från Elisabetpol). Det är i synnerhet upptäckten 

 af detta senare exemplar, hvilket från N. poppiusi skiljer sig 

 blott genom kortare och glesare behåring på antennerna, 

 särskildt deras första led, l ) som föranledt mig att starkt 

 draga i tvifvelsmål denna senares artberättigande. 



Återvända vi nu till det resultat ofvanstående under- 

 sökningar enligt min uppfattning medfört berörande de inom 

 vårt faunaområde förekommande iVofos^ra-formerna, så fram- 

 går ur detsamma, att vi hos oss hafva tvenne arter af detta 

 släkte, nämligen N. erratica (L.), till hvilken alla de för arten 

 upptagna synonymerna höra, samt N. ochracea (Schumm.) 

 mihi. Jag har ofvan vid tal om de förmenta varieteterna 

 virescens och ochracea upptagit de inom universitetets finska 

 samling dem representerande lokalerna, men ber att få fästa 



J ) Håren på första antennledens insida äro hos N. caucasica, q, 

 obetydligt kortare, hos N. poppiusi, <£, däremot tydligt längre än ledens 

 diameter. 



