136 O. M. Reuter, De palearktiska vägglus-arterna. 6. V. 1911. 



ehuru det naturligtvis icke är alldeles uteslutet, att någon 

 annan art här förekommit. Läderlapparna synas nämligen 

 infekteras äfven af vår vanliga vägglus, C. lectularius, i det 

 de exemplar, som vid Grahamstown i Sydafrika blifvit funna 

 på en läderlapp och af Bowhill bestämts såsom C. pipi- 

 strelli, i själfva verket, såsom Horvåth uppvisat, höra till 

 C. lectularius. Emellertid torde det förtjäna att hos oss 

 undersöka ihåliga träd, i synnerhet sådana, som bebos af 

 läderlappar, då det är ganska troligt, att vägglöss i dessas 

 boningar icke äro någon alltför stor sällsynthet. *) Det kan 

 måhända vara skäl att i detta sammanhang nämna, att pro- 

 fessor Brauer i Wien en gång för mig uttalat den åsikt, att 

 vår vanliga vägglus i icke obetydlig grad med läderlappar 

 och råttor skulle öfverföras till nya hus. Anträffas vägglöss 

 på någondera af ifrågavarande djur, förtjäna de att i alla 

 händelser tillvaratagas, ty antingen tillhöra de en hittills såsom 

 sällsynt ansedd art eller ock föreligger ett intressant tillfälle 

 till belysning af den vanliga vägglusens passiva vandringar. 



Slutligen lefver en art af släktet Cimex parasitisk på 

 fåglar, nämligen på dufvor, hvarför den erhållit namnet C. 

 columbarius Jen. Den har hittills blifvit funnen i England, 

 Holland och Frankrike, men den omständigheten, att exemplar 

 ännu icke föreligga från andra länder, beror antagligen en- 

 dast därpå, att den icke blifvit eftersökt på lämpliga lokaler 

 eller att exemplar icke blifvit tillvaratagna af personer, som 

 förstått det intresse de ägde. Denna art liknar mer än 

 någon annan vår vanliga vägglus, men är något mindre och 

 afviker i synnerhet genom olika antennbildning. I Helsing- 

 fors och Viborg, hvarest dufvor i mängd bygga i husvin- 

 darna, borde den kunna anträffas. 



Den enda hittills kända arten af släktet Oeciacus, Oe. 

 hirundinis Jen., lefver typiskt, likasom föregående art, på 



') I ett tillägg till Sam. Ödmanns af handling berättar von 

 Carlson om en grindstolpe, som, långt från bebyggda trakter, varit 

 öfvertäckt med vägglöss. Jag tror dock icke, att jag misstager mig, 

 då jag förmodar, att den ärade författaren här förväxlat vägglössen 

 med någondera af våra Gastrodes-avter. 



