144 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1911. 



Lika litet som förut har vår grupp nu undgått förluster. 

 Smärtsammast har känts den, som träffade Sällskapet för 

 närmare ett år sedan, när Antti Johannes Siltaladen 19maj 

 1910 afsomnade, han, som — ehuru under senare år hemsökt 

 af ett tragiskt öde regelbundet tog plats här vid bordet, 

 och hvilken så samvetsgrant tillgodogjort sin knappt afmätta 

 arbetsdag och sin forskareförmåga, närmast just i den rikt- 

 ning, som vårt Sällskap representerar. Född i Haapajärvi 

 den 4 augusti 1878 (Si lf ven ius) och blifven student år 1896, 

 bedref han sina studier med allvar och sina forskningar med 

 sällspord uthållighet och precision, aktande på det minsta, 

 men tillika på sammanhanget af detaljerna. Uti sina många 

 skrifter behandlade han nästan uteslutande en enda insekt- 

 grupp, Trichoptera. Men denna begränsning uppväges vä- 

 sentligen däraf, att han behandlat gruppen på ett erkännans- 

 värdt mångsidigt sätt. Uti olika delar af landet har han 

 noggrant undersökt lokalfaunan och sålunda i hög grad ökat 

 kännedomen om hithörande arters utbredning och lefnads- 

 villkor. Läggas till dessa ekologiska iakttagelser ännu hans 

 samvetsgranna och under mångårigt arbete hopade forsknin- 

 gar om metamorfosen samt hans minutiösa utredning af ett 

 stort antal arter med hänsyn till larverna under deras suc- 

 cessiva utvecklingsstadier, så måste det erkännas, att Tri- 

 choptera äro hos oss så väl utredda, som trots annorstädes 

 och trots någon insektgrupp af motsvarande omfång. Den 

 inre kroppsbyggnaden har han visserligen icke beaktat, men 

 larvernas yttre utrustning beträffande mundelar, fördelningen 

 af gälar och borst äfvensom dessas uppträdande under skilda 

 stadier har lämnat stoff för morfologiskt bedömande af hit- 

 hörande familjers inbördes förvantskap i systematiskt afseende. 

 Den ihärdighet, hvarmed Siltala under lång tid bedrifvit sitt 

 arbete, och hans för ämnets olika sidor öppna blick betinga, 

 att hans skrifter fått erkännande såsom innehållsrika, hvar- 

 jämte samvetsgrannheten vid materialets ordnande ytterli- 

 gare ökat deras värde. Såsom lärare vid skola och sedan 

 år 1902 resp. 1906 vid Universitetet visade han sig vara 

 både grundlig och intresserande. En omfattande verksam- 



