13. V. 1911. Ordförandens årsberättelse. 149 



400 mk E. Häyrén, veget. på bergsstränder, mell. Tavastl. 



300 „ G. Marklund, floran, mell. Österb., n. Tavastland. 



400 „ A. Palmgren, botan. unders., Åland. 



400 „ I. Välikangas, hafsalger, Nystad — Uleåborg. 



250 „ O. Kyyhkynen, bot. unders., Suomussalmi. 



Sina direkta utgifter för anskaffande af material för 

 undersökning har Sällskapet yttermera ökat genom att be- 

 vilja tre särskilda poster (500, 1,000 och 700 mk) för upp- 

 köp af sällsynta eller utdöende djurarter, och har belop- 

 pet till stor del användts för att säkerställa finska museum 

 med hänsyn till vildren, björn och lo. 



I bredd härmed torde böra anföras, att 420 mk anslagits 

 för bestämmande af diatomaceer och andra alger, samlade 

 genom Finska Mosskulturföreningens försorg. 



Annoteras bör ännu, att Sällskapet uttalat sig för ända- 

 målsenligheten af en djur- och växtreservation vid Fredriks- 

 berg samt bifallit till ett förslag af Universitetet om skrifters 

 öfversändande till British Museum. 



För tvenne år sedan riktade jag till Sällskapet, särskildt 

 till dess yngre medlemmar, några ord rörande betydelsen 

 af att arbetet inom vår krets, utöfver det planmässiga in- 

 samlandet af material, jämväl afsåge en i någon mån ordnad 

 samverkan emellan enskilda medlemmar, i syfte att förbe- 

 reda eller möjligen utreda någon bestämd forskningsfråga, 

 alltså något företag, som kunde lända till fromma både för 

 själfva saken och för deltagarenas egen metodiska utbildning. 

 Och vid senaste årsmöte framhölls vikten af att landsortens 

 naturalhistoriker oftare insände meddelanden och sålunda 

 upprätthölle en intimare kontakt med Sällskapets i hufvud- 

 staden talrikare samlade arbetskrafter. 



Huru angenämt det än vore, kunna vi dock ej i dag se 

 tillbaka på något iscensatt gemensamt företag. Tvärtom har 

 jag för min del varit tvungen att i hög grad åsidosätta mina 

 förpliktelser gentemot Sällskapet. Men å andra sidan tyckes 

 mig det arbete, som nu för flere af våra medlemmar tagit 

 krafter i anspråk, icke allenast icke vara betydelselöst för vårt 



