152 Ordförandens årsberättelse. 13. V. 1911. 



hemtrakter visat sig bli lofvande arbetskrafter. Deras verk- 

 samhet bör sedermera icke bli beroende af tillfälligheter, 

 utan planmässigt ledas till att fylla de många luckor, som 

 finnas i vår kunskap om landets natur. 



Allt ännu äro naturen, vegetationen och floran i stora 

 landsändar icke skildrade, exempelvis i nordligaste Nyland, 

 delar af Savolaks och öfverhufvud på stora sträckor uti öde- 

 bygderna. Vidare har redan för många år sedan framhål- 

 lits, att i norra ryska Karelen åtminstone då ännu funnos 

 formliga urskogar, hvilkas natur borde skildras, innan också 

 de sköflas och försvinna, likasom de i Finland nästan redan 

 gjort det. Flere systematiska specialgrupper, särskildt kryp- 

 togamer, äro ännu tämligen obekanta i anseende till arternas 

 förekomst och utbredning. Likaså återstå frågor af mera 

 speciell art: inom många grenar eller delar af genera äro 

 de mindre formerna bristfälligt kända eller icke till sitt form- 

 värde uppskattade (t. ex. Calamagrostis). Några större under- 

 sökningar äro tämligen försummade, exempelvis om rudera- 

 terna, samt om det inflytande odlingen eller elden (svedje- 

 bruk, skogsbrand) utöfvat på de vilda växternas förekomst 

 och spridning. Särskilda vegetationstyper eller ståndorts- 

 komplexer (olika slag af skogar, buskager m. m., ängar och 

 vatten etc.) tarfva ännu fullständigare utredning; detsamma är 

 ock, endels i ännu högre grad, fallet bl. a. med inundatio- 

 nerna, inflytelsen af vindar, jordgrundens inverkan, de topo- 

 grafiska regionerna (zoner och regioner i smått) och deras 

 betydelse för växtligheten. Spridningsvägarna äro ännu föga 

 studerade, och blott i enstaka fall och i ringa skala ha kul- 

 turförsök blifvit utförda. 



De flesta af de nu uppräknade frågorna äro knappast 

 tillgängliga för nybegynnarene, om desse också kunna lämna 

 en del bidrag till utredningen; ty en planmässig behandling 

 af invecklade fenomen kräfver sakkunniga och erfarna for- 

 skare. T. o. m. ett förut föreslaget ämne, det angående feno- 

 logiska iakttagelser öfver allmänna arter till större antal än 

 de redan häfdvunna, ställer icke så ringa fordringar på kri- 

 tik hos iakttagaren. 





