26' Mötet den 12 februari 1898. 



vara tillochmed af ännu primitivare slag än Ceratodus. Af nu 

 lefvande hajformer närmar sig enligt Collett Notid(miis-gvup- 

 pen mest Chlami/doselachus, i det att det därtill hörande släktet 

 HexancJius uppvisar samma antal — sex — gälöppningar som 

 ifrågavarande form. 



Slutligen må nämnas att, enligt Collett, en uppgift om en 

 vid Amerikas kust iakttagen »sjöorm» möjligen torde kunna 

 hänföra sig till ett större exemplar af Chlamydoselachiis angni- 

 neus. Det vid ishafskusten anträffade exemplaret, det största 

 hittils kända, är omkring 2 m långt.» 



Amanuens Harald Lindberg lämnade, i anslutning till 

 af d:r Hans Siegfried i Winterthur gjorda bestämningar, föl- 

 jande redogörelse för 



De finska Potent i lla-foriu erna. 



Se Smärre uppsatser N:o 12. 



Herr Lindberg afgaf härpå följande 



Beriktigaude rörande Sphagnum molle Sulliy. 



»På årsmötet den 13 maj 1896 (Medd. H. 22. p. 73) före- 

 visade jag såsom ny för landets mossflora en Sphagnum-form 

 från Ekerö, som då i enlighet med Warnstorfs bestämning 

 betecknades såsom Sjjh. molle Sulliv. Vid nyligen företagen 

 revision af denna bestämning har Ekerö-formen visat sig vara 

 icke Spli. molle, utan en isophyll form af Sph. acutifoliiim, i 

 hög grad erinrande om en af d:r V. F. Brotherus nära Sred- 

 nij vid Kolaviken tagen Sphagnum, som Warnstorf bestämt 

 till Sph. acutifoliiim var. Schimperi f. compacta. Att Ekerö- exem- 

 plaren uppenbarligen äro identiska med denna sist nämda fram- 

 går, utom af andra karaktärer, äfven däraf, att bladen upptill 

 sakna såväl de för S. molle så karaktäristiska små randtän- 

 derna, som äfven den för nämda art så utmärkande längs- 

 fåran.» 



