Om nalurparker i Finlaml. 135 



problem, men i förevarande fall ligger den oss så nära, att re- 

 dan en ringa förtänksamhet tydligt angifver vår skyldighet att 

 i någon mån beakta äfven våra efterkommandes behof. 



Frågan är ju eljes icke häller ny och äger dessutom en 

 betydelse långt utöfver tillgodoseendet af här antydda kraf. Re- 

 dan 1880 framträdde Nordenskiöld's bekanta, klart och kraf- 

 tigt motiverade förslag om inrättande af »Riksparker» i de nor- 

 diska länderna, d. ä. afskilda områden, där naturen, tryggad 

 mot människans ingrepp, ostördt finge sköta sig själf. På sitt 

 årsmöte den 9 sept. 1881 diskuterade Finska Forstföreningen 

 utförligt frågans förvärkligande i Finland, och omfattades för- 

 slaget med stort intresse af flertalet mötesdeltagare. Uti ett sak- 

 rikt föredrag redogjorde d:r Hult på Geografiska Föreningens 

 årsmöte den 2 maj 1891 vidare för frågan, hvars stora bety- 

 delse af honom ingående motiveras jämte det en detaljerad plan 

 för »nationalparkens» placering och anordning framställes. Äf- 

 ven i tidningar och tidskrifter ha uttalanden till förmån för för- 

 slaget varit synliga. 



För åstadkommande af ifrågavarande parker synas blic- 

 karna uteslutande varit riktade på. kronomarkerna. I sin arti- 

 kel yttrar Nordenskiöld: »Nordens länder äga vidsträckta om- 

 råden kronojord. Mångenstädes lemnar denna föga eller ingen 

 afkastning och utan nämnvärd uppoffring kunde därför en lämp- 

 lig sträcka utväljas och förklaras för Rikspark» . . . Likaså har 

 Forstföreningen och d:r Hult baserat sina planer på våra krono- 

 skogar. 



Vidkommande vidden och läget anser direktor Blomqvist, 

 som i Forstföreningen refererade frågan, arean för dylik park 

 böra tagas stor, minst 6,000 tunnland, samt att för ändamålet 

 tvänne parker vore nödiga, en för norra Finland (kanske i trak- 

 ten af Aavasaksa) och en annan för södra delen af landet (i 

 närheten af någon järnvägssträckning). Såsom lämpliga platser 

 anvisades på mötet af andra talare särskilda orter i Vasa och 

 Uleåborgs län. 



D:r Hult ville åter på grund af flere vägande skäl strängt 

 hålla på att för närvarande blott en »nationalpark» skulle af- 



